Vi vil avslutte med en dans, og i denne sangen, eller jeg burde si at det er et poetisk danseprosjekt. Og Bekki
har på en fantastisk måte oppsummert det vi har hørt i dag.
Hun sa at vi er dansere på livets uforutsette dansegulv og skuespillere i den rollen vi velger for oss selv.
Så jeg vil si at vi har sluttet sirkelen, akkurat som Ivo begynte denne dagen.
Vi er aktører i en verdensskjebne. Vi er midt i den, men vi kan velge rolle.
Og med dette i tankene vil jeg ganske enkelt gi dere litt mer sjelemat med denne dansen,
som vi ganske enkelt kan nyte igjen i dag.
I denne verdens skjebne er vi så takknemlige for at en skapende kraft i oss utretter alt.
Kreativ kraft.
I dypet av tilværelsen, der tiden fortaper seg i evighetens skygger, venter en uuttømmelig kraft - en
hvisking av uendelighet som bor i hver og en av oss.
Midt i mørket, der svakheten omslutter tankene våre, pulserer det urokkelige hjertet til en
fighter som er klar til å overvinne sine indre demoner.
Åndens sanne styrke utfolder seg i sin fulle prakt i øyeblikk av svakhet.
Vi erkjenner at vår sårbarhet ikke dikterer vår skjebne. Vår svakhet irriterer oss ikke, den orienterer oss.
For det er nettopp i denne skjørheten at en urokkelig vilje trives og venter på å bli sluppet løs.
Grensene våre er bare grenser - skapt av vårt eget sinn.
Vi er grenseløse, ustoppelige, uendelige. Vi bærer vindens frihet i tankene våre, havets
skjebne i drømmene våre, Guds kraft i hjertene våre.
Vår skaperkraft er ikke skjult i et uendelig hav av tilfeldigheter.
Hvert øyeblikk vi puster, er en mulighet til å veve vår egen historie.
Vi er skapere - og skapninger på samme tid, dansere på livets uforutsigbare parkett;
skuespillere i den rollen vi velger for oss selv.
Hinsides tvilens mørke, hinsides erfaringens skygger, reiser vi oss fordi vi IKKE er ofre for våre svakheter.
Vi er skapere.
Hvert skritt, hver tåre, hver lærdom, hver skrøpelighet i menneskets manglende evne til å handle åpner
horisonten vår og bringer oss nærmere Guds hjerte.
Hver tåre vi feller, gir næring til frøet av mot i oss; hvert arr vi bærer, forteller historier om vår utholdenhet.
Vi kan føle oss som et havarert skip i en rasende storm, men inni oss bygger det seg opp en ustoppelig bølge av
besluttsomhet som kan stå imot selv den mørkeste storm.
Vi omfavner den strålende skjønnheten i nuet som skapere av vår skjebne, som arkitekter av vår suksess.
Hvert øyeblikk vi møter sårbarheten, allierer vi oss med vår indre styrke for å klatre opp til toppen
av den guddommelige kraften som ligger latent i oss.
På denne måten frigjør vi den skapende kraften som ligger skjult i vår tilsynelatende svakhet, og reiser oss som strålende vitner
om Guds triumf over de begrensningene vi har lagt på oss selv.
Vi er skapere.
Hjertet vårt slår i takt med Skaperens rytme.
Hvert åndedrag - en skapende handling; hver bevegelse - en livets melodi.
Bekki, for en verdig avslutning; for en verdig avslutning!
Og det Bekki og alle disse (de var alle OCG-artister du så i dag), det du ga videre - jeg vil understreke det
igjen til slutt - dette er ikke ment for en spesiell gruppe.
Det de har sagt, det de har vært vitne til, til og med det jeg nevnte i begynnelsen, gjelder for hver eneste person som var her
i dag - fra den dypeste, mest overbeviste ateist til den mest religiøse, uansett hvilken
type, fra enhver vitenskapsmann eller politiker.
Det gjelder oss alle. Og vi ser på dette som en stor mulighet, en god løsning.
Kære dere, når jeg ser tilbake og tenker på denne tilbakevendende beskyldningen "dere kommer med mange problemer,
men ingen løsninger". Har du hørt noen løsninger i dag?
Å ja, å ja! Vi takker alle som viste løsninger. Tusen hjertelig takk!
For en overflod. Ja, for en overflod av løsninger.
Men, som jeg sa, vi ønsker ikke alltid å lytte til alle. Men det er likevel løsninger, og det vil komme en tid da vi
vil forstå alle problemer, alle løsninger og alle forslag.
Den tiden kommer da vi vil forstå alt det som er blitt sagt i dag.
La meg minne deg på igjen: Hvem var det vi hørte på?
Først Ivo Sasek, så Stefan Magnet, så David Icke, Heiko Schöning, så Tilman Knechtel, så
James Corbett, Michael Ballweg, Elias Sasek.
Takk nok en gang til alle foredragsholderne for at dere var der, for at dere tok dere tid til vårt "20. AZK"-jubileum.
Stemningen med menneskene her på scenen var fantastisk.
Alt var fantastisk. Dere jobbet alle sammen som "én mann".
Jeg vil gjerne takke alle teknikerne igjen, disse hundrevis, overalt, på alle enheter.
Du har svettet blod noen ganger, det blir alltid trangt når maskiner går i stykker. Det var en
teknisk feil i starten. Du overvant den igjen og igjen.
Jeg håper at oversettelsene til språkene, til landene, har fungert.
Og vi takker dere, "i alle nasjoner", for at dere var der.
Vi håper å se dere igjen på neste AZK. Hvis Gud vil og vi lever. Og vi vil si det igjen til slutt: Vi gjorde alt av kjærlighet!
Ikke for profitt eller spekulasjon, men fordi vi elsker deg og fordi vi ønsker å bære deg mot din skjebne,
som vil være den største oppfyllelsen i livet ditt som du aldri kunne ha forestilt deg selv.
Vi elsker deg og vi trenger deg og sier: Ha det sammen, vi ses en annen gang. Vi ses en annen gang.