Želimo zaključiti s plesom in v tej pesmi, ali bolje rečeno, gre za poetični plesni projekt.
Bekki je čudovito povzela, kar smo danes slišali.
Dejala je, da smo plesalci na nepredvidljivem plesišču življenja in igralci v vlogi, ki si jo sami izberemo.
Tako bi rekel, da smo se vrteli v krogu, tako kot je Ivo začel danes.
Smo igralci v svetovni usodi. Smo sredi nje, a lahko si izberemo vlogo.
In s tem v mislih bi vam rad s tem plesom ponudil še nekaj hrane za dušo, v kateri lahko danes ponovno uživamo.
V tej svetovni usodi smo tako hvaležni, da ustvarjalna sila v nas doseže vse.
Ustvarjalna moč.
V globinah obstoja, kjer se čas izgublja v senci večnosti, čaka neizčrpna moč - šepet neskončnosti, ki prebiva v vsakem od nas.
Sredi teme, kjer naše misli obdaja šibkost, utripa neomajno srce borca, ki je pripravljen premagati svoje notranje demone.
Prava moč našega duha se v polnem sijaju pokaže v trenutkih šibkosti.
Zavedamo se, da naša ranljivost ne določa naše usode. Naša šibkost nas ne draži, temveč nas usmerja.
Prav v tej krhkosti se namreč razvija neomajna volja, ki čaka, da se sprosti.
Naše meje so le meje, ki smo jih ustvarili v svojih glavah.
Smo brezmejni, neustavljivi, neskončni. V mislih nosimo svobodo vetrov, v sanjah usodo oceanov in v srcu božjo moč.
Naša ustvarjalna moč ni skrita v neskončnem morju naključij.
Vsak trenutek, ki ga vdihnemo, je priložnost, da stkemo svojo zgodbo.
Smo ustvarjalci in hkrati bitja, plesalci na nepredvidljivem parketu življenja, igralci v vlogi, ki smo si jo izbrali sami.
Iz teme dvomov, iz senc izkušenj se dvignemo, ker nismo žrtve svojih slabosti.
Smo ustvarjalci.
Vsak korak, vsaka solza, vsaka naučena lekcija, vsaka krhkost človeške nezmožnosti nam
odpira obzorja in nas približa Božjemu srcu.
Kaka solza, ki jo prelijemo, hrani seme poguma v nas; vsaka brazgotina, ki jo nosimo, pripoveduje o naši vztrajnosti.
Morda se počutimo kot razbita ladja v divjem viharju, vendar se v nas krepi neustavljiv val
odločenosti, ki bo vzdržal tudi najbolj mračno nevihto.
Prijemamo sijočo lepoto sedanjosti kot ustvarjalci svoje usode, kot arhitekti svojega uspeha.
Vsak trenutek, ko se soočimo z ranljivostjo, sklenemo zavezništvo s svojo notranjo močjo, da
bi se povzpeli na vrh božanskosti, ki spi v nas.
Tako sprostimo ustvarjalno moč, ki se skriva v naši navidezni šibkosti, in se dvignemo kot sijoče priče
Božjega zmagoslavja nad omejitvami, ki smo si jih postavili.
Smo ustvarjalci.
Naše srce bije v ritmu Stvarnika.
Vsak dih je dejanje stvarjenja, vsak gib je melodija življenja.
Bekki, kako vreden zaključek; kako vreden zaključek!
In kaj Bekki in vsi ti (vsi so bili umetniki OCG, ki ste jih videli danes), kar ste posredovali - na koncu
želim še enkrat poudariti - to ni namenjeno posebni skupini.
Kar so povedali, čemur so bili priča, celo to, kar sem omenil na začetku, velja za vsakega posameznika, ki je bil danes tukaj -
od najglobljega, najbolj prepričanega ateista do najbolj vernega, kakršne koli vrste, od vsakega znanstvenika ali politika.
To velja za vse nas. To vidimo kot odlično priložnost in rešitev.
Drage, ko se ozrem nazaj in pomislim na to ponavljajočo se obtožbo "prinašate veliko težav, a
nobenih rešitev". Ali ste danes slišali kakšno rešitev?
O, da, o, da! Zahvaljujemo se vsem, ki ste pokazali rešitve. Najlepša hvala!
Kakšno obilje. Da, kakšno bogastvo rešitev.
Ale kot sem rekel, ne želimo vedno prisluhniti vsem. Vendar so to kljub temu rešitve in prišel bo čas, ko bomo
razumeli vsako vprašanje, vsako rešitev in vsak predlog.
Prihaja čas, ko bomo razumeli vse, kar je bilo danes povedano.
Naj vas še enkrat spomnim: koga smo poslušali?
Najprej Ivo Sasek, nato Stefan Magnet, nato David Icke, Heiko Schöning, nato Tilman Knechtel,
nato James Corbett, Michael Ballweg, Elias Sasek.
Vsem govornikom se še enkrat zahvaljujem, da ste prišli in si vzeli čas za našo "20. obletnico
AZK". Vzdušje z ljudmi tukaj na odru je bilo čudovito.
Vse je bilo čudovito. Vsi ste delali skupaj kot "en človek".
Še enkrat bi se rad zahvalil vsem tehnikom, tem stotinam, povsod in na vseh napravah.
Včasih ste se potili s krvjo, ko se stroji pokvarijo, je vedno tesno. Na začetku je prišlo do
tehnične napake. Vedno znova ste jo premagovali.
Upam, da so prevodi v jezike in države uspeli.
A mi se vam zahvaljujemo, da ste bili z nami "pri vseh narodih".
Upamo, da se ponovno vidimo na naslednji AZK. Če bo Bog hotel in bomo živeli. In na koncu bomo še
enkrat ponovili: Vse to smo naredili iz ljubezni!
Ne zaradi dobička ali kakršnih koli špekulacij, temveč zato, ker vas imamo radi in ker vas želimo popeljati proti
vaši usodi, ki bo največja izpolnitev v vašem življenju, kakršne si sami ne bi mogli zamisliti.
Mamo vas radi in vas potrebujemo ter vam rečemo: "Nasvidenje, vidimo se drugič". Pa.