Otvaranje Olimpijskih igara bilo je zaista spektakularno. Moram reći da sam još uvijek u šoku.
Pozdrav, dragi moji, znate me, ne mogu ovo jednostavno pustiti, osobito ceremoniju otvaranja Olimpijskih igara.
Čak i ako bi neki radije šutjeli i govorili: 'Ma daj, pusti to.'
Ljudi, otvorenje Olimpijskih igara sada je u tijeku u Parizu, pružajući Europi
priliku da se pokaže i prikaže svoje vrijednosti.
To znači da svatko tko ovo prihvaća kaže: ovo su doista moje vrijednosti, moje vrline,
ovo je kontinent koji me ovdje predstavlja.
Definitivno ne, zato moram nešto reći o tome, jer bih inače to jednostavno prihvatio.
Sada moramo razmotriti što su ranije igre, ili, recimo to ovako, Olimpijske igre, predstavljale?
Zašto je ovo uvedeno?
U osnovi su simbolizirali snagu, ljepotu, zdravlje i sport.
Naravno, trebalo je to biti predstava, također za zabavu velike većine ljudi.
Ali je imalo te vrijednosti, te vrijednosti koje su zemlje Europe tada također predstavljale i
željele ovdje predstaviti u obliku ove predstave.
Ali ovaj put rekordni broj gledatelja—više od 10 milijuna ljudi—gledao je otvorenje Olimpijskih igara u Parizu.
206 nacionalnih olimpijskih odbora zastupljeno je na Igrama u Parizu.
Prikaz Posljednje večere bio je osobito oštro kritiziran.
Jer, po mom mišljenju, ceremonija otvaranja Olimpijskih igara nije imala apsolutno nikakve, i mislim baš nikakve, veze s
Olimpijskim igrama i vrijednostima za koje one zapravo stoje.
Jer, kao što je već spomenuto, radi se o sportu i zdravlju.
Da, ovdje su jednostavno predstavljene određene vrijednosti.
Ali ne, to je korišteno da se u to unese političko mišljenje.
Hajde sada to pobliže pogledajmo.
Želio bih vam ovdje reći nekoliko stvari, uključujući kritiku koja je ovdje izražena.
A onda, iznad svega, i to je najšokantnija stvar od svih, ono što su mediji o tome izvijestili.
I kažem ti, to nadmašuje sve.
Mislim, ovdje živimo u stanju rata. Ovdje živimo u vremenima apsolutne krize.
I to uspijeva ponovno podići na višu razinu.
Dakle, morate zamisliti da je Ovdje Posljednja večera prikazana kao woke LGBTQI transrodna zabava.
I time je kršćanstvo u suštini bilo potpuno ismijano.
Ne samo to, nego također ciljam na nešto drugo. Ali:
Kritičari su to vidjeli kao udovoljavanje prevladavajućem duhu vremena i ismijavanje vlastitih kulturnih korijena.
Što jedno ima s drugim?
Zašto to moraš predstaviti ovako, osim ako samo ne želiš nekome zabiti šamar i pokazati
mu da je ovo smjer u kojem trenutno idemo.
A ako to prihvatiš, onda će se upravo to dogoditi.
Otvaranje Olimpijskih igara zapravo nije ništa više od demonstracije propadanja našeg doba.
Možeš li to nazvati nečim drugim? Ne mogu to nazvati ničim drugim.
Ne moraš biti kršćanin da bi takvu podsmiješavanje kulturi i religiji smatrao odbojnim.
To tamo jednostavno nema mjesta.
Ovdje piše da je skandal na društvenim mrežama posvuda.
Potpuni freak show. To samo čini da kršćanstvo izgleda smiješno.
Dakle, američki biskup Robert Barron rekao je: bi li se ikada usudili ismijavati islam na sličan način?
Reći ću ti odgovor. Ne, naravno da ne.
Ne samo Njemačka, nego i Francuska je u stanju apsolutne krize.
Zločini zapravo rastu još brže nego u Njemačkoj.
Ono što se događa na ulicama, čak i sada tijekom Olimpijskih igara, također se opsežno izvještava u vijestima, uz tako nasilne
napade da se čovjek može samo zapitati što se ovdje dogodilo.
Jednostavno više nije Pariz, više nije Francuska, niti Njemačka kakvu smo nekada poznavali, i shodno tome,
ni Olimpijske igre i njihove vrijednosti više nisu takve kakve smo ih nekada poznavali.
Ali ovdje piše da samo konzervativci tako razmišljaju, jer su zaglavljeni u starim
vremenima i ne primjećuju modernost, novi duh vremena.
Da, to je točno. I ja se tako osjećam.
Također bih rekao da bih se radije ubrajao među njih nego bilo gdje drugdje.
Katolička medijska web stranica pita na X-u: 'Zašto LGBTQIA+ zajednica, koja se zalaže za ljubav,
mir i toleranciju, inzistira na vrijeđanju kršćana?'
Zar Olimpijske igre nisu stvorene da promiču globalno jedinstvo?
Kako vrijeđanje najveće svjetske religije promiče ovaj cilj?
I to je upravo poenta. Što to radi tamo?
To može biti u suštini samo ismijavanje religije, kulturnog duha, koji očito više nema mjesta u ovom području.
Ovo također postavlja pitanje: što ovakva predstava radi na Olimpijskim igrama?
To je sportski događaj. Fokus bi trebao biti na nastupu sportaša, a ne na ideologiji i politici.
I upravo to je ono što ovdje moram kritizirati.
S jedne strane, naravno, ljudi to prihvaćaju, ali s druge strane moram reći da je to upravo to.
Što politička agenda ima s igrama?
Ali vidiš, sve je ciklus. Sve je poput malih dijelova slagalice koji su međusobno povezani.
Vi više ne možete pretpostaviti – a kada biste ikada mogli pretpostaviti – da negdje doista postoji podjela, razdor, da
ljudi zaista kažu: 'Hej, čekaj malo, mi se s tim ne slažemo'.
Umjesto toga, šira slika nije kontrolirana od strane pojedinaca, nego od nečega što je iznad njih.
I dok svaki pojedinac ne kaže: "Hej, čekaj malo, ne slažem se s tim, to ne prihvaćam", moć ne dolazi od naroda.
Umjesto toga, moć proizlazi od onih koji oblikuju ovu agendu onakvu kakva jest.
Razmislite o onome što se upravo dogodilo s pivom u Sjedinjenim Državama, gdje su također prilagodili svoje oglašavanje trenutnom
duhu vremena, a ljudi su zapravo rekli: "Više to ne pijem."
Kažem ti, sve su mi oduzeli, sve.
I upravo je to ono što jest: moć proizlazi od naroda.
Ako to ne prihvatiš i samo dopustiš da te obuzme, jednostavno će nestati.
I te vrijednosti, te vrline, jednostavno su nestale.
I kao što sam rekao, moglo bi se reći da je sve to konzervativno, staro, klasično i da mi to ne želimo.
Rekao bih da ne možete samo ismijavati sve što se dogodilo u prošlosti i reći: da, to ne želimo.
I iznad svega, opet se prikazuje kao da je riječ o maloj manjini koja smatra da je ono što se dogodilo na
otvaranju Olimpijskih igara nekako vrlo, vrlo čudno.
I naravno, bilo je mnogo, mnogo više scenskih interludija nego samo ova Posljednja večera.
Na primjer, prikazano je i odrubljivanje glave Marije Antoinette.
A sada treba uzeti u obzir da je ona, kraljica, bila voljena, kasnije prema njoj postupano s
neprijateljstvom, a na kraju je bila obezglavljena.
231 godine kasnije, čini se da Pariz slavi odrubljivanje glave kraljici Mariji Antoineti.
Na otvaranju Olimpijskih igara u Parizu, odrubljena lubanja kraljice predstavljena je u
veličanstvenoj izložbi nedaleko od Palače pravde.
Dakle, Marija Antoinetta s glavom u rukama, da tako kažemo, a zatim pjevačke scenske interludije i slično.
A sada slušajte. Najšokantnije je ono što mediji zapravo govore, i naravno, sve sam to za vas sastavio i odabrao.
Ima raznih mišljenja o tome. Meni je to apsolutno intenzivno. Rado ću ti nešto pokazati.
Ovdje, na primjer, NTV piše, sada obratite pažnju: 'Katolička crkva ogorčena: Rusi se rugaju ceremoniji otvaranja'.
Možete zamisliti kamo ovo vodi.
Da, pa Crkva je, naravno, apsolutno konzervativna, stara i tako dalje. Oh, sigurno se s tim ne mogu nositi.
I Rusi, naravno. Trenutno je slika neprijatelja, naravno, Rusi.
To znači da ono što Rusima ne odgovara, ti moraš voljeti, naravno, inače bi mogao biti rusofil.
To je zapravo trenutna strategija manipulacije. Samo zamisli to, to je apsolutno intenzivno.
Još jedan novinski članak. Mediji slave olimpijsku ceremoniju. "Woke show" šokira konzervativce.
Jer, naravno, to šokira samo konzervativce i nikoga drugog.
Da je većina šokirana ovim? Ne, većina je samo šutjela.
I upravo zato se može reći da to šokira samo manjinu.
Samo konzervativci. Samo nekoliko kršćana. Samo nekoliko Rusa.
Da, želiš li biti dio toga? Bolje je ne reći ništa ili čak ne biti na ovoj stranici.
To jest, kako mediji izvještavaju, pročitao sam sve što je moguće, ukusi se razlikuju. Samo konzervativci to ne vole.
Kritike dolaze samo od Crkve. Kao što sam rekao, Rusi to kritiziraju.
Treba reći da je ova emisija već izazvala priličnu buru.
Službena prezentacija plakata bila je prilično iznenađujuća za sve.
To znači da postoji poster koji predstavlja Olimpijske igre.
Ali nešto je nedostajalo.
I jednostavno se uklapa. Kao što sam rekao, samo ga zamisli kao krug, poput slagalice.
Gdje se svaki dio nekako uklapa.
Ali pripazi. Nakon jučerašnjeg otkrivanja grafičkog crteža koji je stvorio dizajner Ugo Gattoni, Parižani su se ubrzo zapitali.
Zato što su bili zbunjeni slikom. Zato što na slici, koja bi trebala dočarati Pariz,
nedostaje sitan ili vrlo, vrlo velik detalj.
Ali Pariz više ne podnosi to. A sada slušaj pažljivo.
Na kupoli Invalidskih domova, gdje je pokopan Napoleon i koja se smatra jednom od znamenitosti grada, nedostaje simbol.
Jer kad pogledate katedralu i usporedite je s prikazom katedrale, kršćanski križ jednostavno nedostaje na kupoli.
To je ovdje samo brzo uklonjeno, da. To je samo prikaz, ne mora biti tako u stvarnom životu.
Umjesto križa, to je jednostavno ravna greda na vrhu zgrade.
Jednostavno nedostaje. Jednostavno je nestalo.
Nema potrebe da se uzrujavaš zbog ove sitnice.
Možda je zaboravio. Ne, definitivno ne. Definitivno ne!
A službenom plakatu jednostavno nedostaje bilo kakav simbol Francuske.
Dakle, i zastava i katedrala, na primjer Notre Dame, kao i kršćanski simbol.
Jer se čini da Pariz više ne zastupa to. Europa više ne zastupa to.
Jer smo svi za raznolikost i tako dalje.
Ali kakve veze raznolikost ima s jednostavnom promjenom znamenitosti tako da na njoj nema kršćanskog simbola?
Ali pazi, na svečanom otvaranju bit će još više kršćanskih simbola, koji će potom biti ismijavani.
Što god to tamo radi.
To znači da ova proslava, ova ceremonija otvaranja, cijela prezentacija Olimpijskih igara sada
prikazuje najnoviji duh vremena koji svi trebaju prihvatiti, smjer u kojem, barem Europa, ide.
Ostatak svijeta se tome smije.
I ne smiju se samo neki vjernici, cijeli svijet se tome smije. Ne samo Rusi.
Ali tako se to prikazuje, jer ne smiješ prijeći granicu. I reći ću ti jednu stvar.
Sve dok se ljudi boje izaći izvan okvira, iznenađuje me što neki novinari ovdje na YouTubeu ne izvještavaju puno više o
ovome, jer nitko ne želi izaći izvan okvira ili se osramotiti.
Ali da ti kažem, uopće mi nije stalo hoću li se osramotiti.
Jer mislim da ova predstava nema nikakve veze s onim što bi zapravo trebale biti
temeljne vrijednosti Europe i Olimpijskih igara.
Naprotiv, to je apsolutna politička reprezentacija onoga što bi sada, da tako kažemo, trebalo biti najnoviji trend.
To nema nikakve veze s tim i jednostavno pokazuje da to prihvaćaš, gledaš i sudjeluješ.
Pa, onda si to stvarno prihvatio, i to je smjer u kojem stvari idu.
I onda je upravo ta predstava koju ima ova zemlja, cijela ta Europa. I tako to izgleda.
Kao što sam rekao, još uvijek sam šokiran jer bih očekivao puno veći negod nakon što sam to vidio. Ali što je tu je.
Neki se protiv toga javno očituju, neki šute, neki uopće ništa ne rade i jednostavno se nadaju boljim vremenima.
Jer će netko to riješiti.
Možda Trump, da, možda će on nešto riješiti.
To je trenutni stav.
I kažem ti, ako većina ljudi, ili barem neki od njih, ne progovore i ne poduzmu nešto, onda se ništa nikada neće promijeniti.
I tako sustav funkcionira. Možeš to sada prihvatiti, ali nemoj to prihvatiti za cijeli život. Umjesto
toga, oblikuj svoj život onako kako želiš da bude.
A svatko tko kaže: "Da, to nije moguće jer sam ovisan i neelastičan i imam posao, djecu, obitelj, obaveze i
slično i ne mogu", to je samo zid izgovora koji ga okružuje.
Ljudi oko njih su srž problema.
Zašto se srž problema nikada neće promijeniti ako je stalno prekrivate ogromnom poplavom izgovora.
Slobodno napišite svoje misli u odjeljku za komentare ispod.
I vidimo se u sljedećem videu, naravno.
Čao.