Az olimpiai játékok megnyitóünnepségén tényleg minden benne volt. És azt kell mondanom, hogy még mindig meg vagyok döbbenve.
Helló, kedveseim, ismernek engem, nem hagyhatom annyiban a dolgot, és különösen az olimpiai játékok megnyitó ünnepségét.
Még akkor is, ha egyesek inkább befognák a szájukat, és azt mondanák, hogy ugyan már, csak hagyjuk elmenni.
Emberek, ez az olimpiai játékok megnyitója most Párizsban, amely egyszerűen lehetőséget ad Európának arra,
hogy bemutatkozzon és megmutassa magát és saját értékeit.
Ez azt jelenti, hogy aki ezt elfogadja, az azt mondja, hogy valóban ezek az én értékeim, az én
erényeim, ez az a kontinens, amely engem itt képvisel.
Határozottan nem, ezért muszáj valamit mondanom, mert különben csak elfogadnám.
Gondoljunk csak a korábbi játékokra, vagy fogalmazzunk így, az olimpiai játékokra, mit is jelentettek azok?
Miért vezették ezt be?
Alapvetően az erőt, a szépséget, az egészséget és a sportot jelképezték.
Természetesen ez egy show kell, hogy legyen, szintén az emberek nagy többségének szórakoztatására.
De megvoltak ezek az értékek, ezek az értékek, amelyeket az európai országok akkoriban szintén
képviseltek, és itt is képviselni akartak a műsor formájában.
De ezúttal - rekord nézőszám - több mint 10 millióan nézték a párizsi olimpiai játékok megnyitóját.
A párizsi játékokon 206 nemzeti olimpiai bizottság képviselteti magát.
Különösen az utolsó vacsora ábrázolását érte heves kritika.
Véleményem szerint az olimpiai játékok megnyitóünnepségének semmi köze nem volt az olimpiai játékokhoz és
azokhoz az értékekhez, amelyekkel valójában rendelkeznek.
Mert ez a sportról szól, ahogy mondtam, az egészségről.
Igen, egyszerűen bizonyos értékek, amelyek itt szerepelnek.
De nem, arra használták, hogy politikai véleményt hozzanak be.
És ezt most nézzük meg közelebbről.
Szeretnék itt elmondani néhány dolgot, beleértve az itt elhangzott kritikát is.
És mindenekelőtt, és ez a legintenzívebb dolog mind közül, amit a média jelentett erről.
És én mondom, ez egyszerűen mindent felülmúl.
Úgy értem, hogy mi itt egy háborús állapotban élünk. Abszolút válságos időket élünk.
És ez még egy fokkal jobb is lehet.
Tehát el kell képzelni, hogy az Utolsó vacsorát itt egy éber LMBTQI transznemű partiként ábrázolták.
És ezzel a kereszténységet alapvetően nevetségessé tették.
Nem csak ez, hanem valami másra is célzok. De:
A kritikusok ezt valójában az itt uralkodó teljes korszellemnek való megfelelésnek és saját
kulturális gyökereik megcsúfolásának tekintették.
Mert mi köze van az egyiknek a másikhoz?
Miért kell ezt így ábrázolni, hacsak nem akarsz valakit pofon vágni, és megmutatni, hogy ez az az irány, amerre haladunk.
És ha elfogadjátok, akkor ugyanúgy fog történni.
Az olimpiai játékok megnyitóünnepsége valójában nem más, mint korunk hanyatlásának demonstrációja.
Lehet ezt másképp nevezni? Nem tudom máshogy nevezni.
És nem kell kereszténynek lenni ahhoz, hogy a kultúra és a vallás ilyen mértékű kigúnyolását visszataszítónak találjuk.
Ennek egyszerűen nincs helye benne.
Itt azt mondják, hogy egy botrány a közösségi médiában mindenféleképpen fel- és lecsúszik.
Ez egy nagy torzszülött show. A kereszténységet ennek következtében egyszerűen nevetségessé teszik.
Ezért egy amerikai püspök, Robert Barron azt kérdezte, hogy vajon merték volna-e valaha is hasonló módon kigúnyolni az iszlámot?
Megmondom a választ. Nem, természetesen nem.
Mert nemcsak Németország, hanem Franciaország is abszolút válságban van.
A bűnözés valójában majdnem gyorsabban növekszik, mint Németországban.
Mi történik az utcákon, még most, az olimpiai játékok alatt is számos olyan erőszakos támadásról érkezik jelentés,
hogy az ember csak azt kérdezi magától, mi történt itt?
Egyszerűen már nem az a Párizs, nem az a Franciaország vagy Németország, amelyet korábban ismertünk, és
ennek megfelelően nem az olimpiai játékok és azok értékei, amelyeket korábban ismertünk.
De itt azt mondják, hogy csak a konzervatívok gondolkodnak így, mert a régi időkben ragadtak, és
nem ismerik fel a modern kort, az új korszellemet.
Igen, ez így van. Én is így érzem.
Azt is mondhatnám, hogy inkább közéjük sorolnám magam, mint bárhol máshol.
A katolikus média honlapja azt kérdezi az X-en, idézem: ʹMiért ragaszkodik az LMBTQIA Plusz közösség, amely
a szeretetet, a békét és a toleranciát hirdeti, ahhoz, hogy sértegesse a keresztényeket?
Az olimpiai játékokat nem azért hozták létre, hogy a globális egységet elősegítsék?
Hogyan segíti elő ezt a célt a világ legnagyobb vallásának megsértése?
És pontosan ez az. Mit keres ott egy dolog?
Alapvetően ez csak egy vallás, egy kulturális szellem megcsúfolása lehet, amelynek láthatóan már nincs helye ezen a területen.
Azt is mondják, hogy mit keres egy ilyen műsor az olimpián?
Ez egy sportesemény. A sportolók teljesítményének kell a középpontban állnia, nem pedig az ideológiának és a politikának.
És pontosan ez az, amit itt is kritizálnom kell.
Egyrészt persze, hogy az emberek elfogadják, de másrészt azt kell mondanom, hogy pontosan ez az.
Mi köze van a politikai napirendnek a játékokhoz?
De látod, minden egy körforgás. Minden egy kirakós játék apró darabkáiból áll, amelyek összekapcsolódnak.
Többé nem feltételezhetjük - vagy mikor is feltételezhettük -, hogy valahol valóban van egy megosztottság,
hogy tényleg azt mondjuk, hogy "hé, várjunk csak egy percet, mi nem megyünk bele ebbe".
Ehelyett a nagy képet nem az egyén, hanem az egész irányítja.
És mindaddig, amíg az egyes emberek nem mondják azt, hogy "hé, várj egy percet, én nem megyek bele ebbe, nem
fogadom el", addig a hatalom nem az emberektől fog származni.
A hatalom inkább azoktól származik, akik ezt a napirendet olyanná teszik, amilyen.
Gondoljunk csak arra, hogy mi történt az USA-ban a sörmárkával, ahol a reklámot az aktuális új korszellemhez
igazították, és az emberek azt mondták, hogy ezt már nem iszom.
Én mondom neked, mindent elvettek, mindent.
És pontosan erről van szó, a hatalom az emberektől származik.
Ha nem fogadod el, és hagyod, hogy átjárjon, akkor egyszerűen eltűnik.
És ezek az értékek, ezek az erények egyszerűen eltűntek.
És ahogy mondtam, most azt mondhatjátok, hogy ez mind konzervatív, régi, klasszikus, mi nem akarunk ilyesmit.
Én azt mondanám, hogy nem lehet egyszerűen kigúnyolni mindent, ami a múltban történt, és
azt mondani, hogy igen, mi nem akarjuk ezt.
És mindenekelőtt ismét úgy tálalják, mintha csak egy kis kisebbség lenne az, aki valahogy nagyon-nagyon
furcsának találja az olimpiai játékok megnyitóján történteket.
És persze volt még sok-sok show-közjáték, nem csak ez az utolsó vacsora.
Például Marie Antoinette lefejezését is ábrázolták.
És most azt is figyelembe kell venni, hogy őt, a királynőt, szerették, később ellenszegültek, majd a végén lefejezték.
Úgy tűnik, 231 évvel később Párizsban Marie Antoinette királynő lefejezését ünneplik.
A párizsi olimpiai játékok megnyitóján a királynő levágott koponyáját pompásan
mutatták be nem messze az Igazságügyi Palotától.
Tehát az egész Marie Antoinette, mondhatni, a fejét a kezében tartva, aztán énekes show-közjátékok és miegymás.
És most figyeljetek. A legintenzívebb dolog ebben az egészben az, amit a média valójában mond erről, és én
természetesen összeállítottam és összeválogattam nektek.
És itt mindenféle különböző kijelentések vannak, szerintem ez teljesen vad, szívesen mutatok nektek valamit.
Itt például az NTV azt írja, most figyeljetek, ʹKatolikus egyház felháborodott: oroszok gúnyolódnak a megnyitó ünnepségenʹ.
Elképzelheti, hogy ez milyen irányt vesz.
Igen, így természetesen az egyház, abszolút konzervatív, öreg és így tovább. Ó, ezzel persze nem tudnak megbirkózni.
És persze az oroszok. Az ellenség most természetesen az oroszok.
Más szóval, természetesen azt kell szeretni, amit az oroszok nem szeretnek, különben az oroszok barátja lehetsz.
Ez tulajdonképpen a jelenlegi manipulációs stratégia. Képzeljék csak el, ez teljesen erőszakos.
Egy másik újságcikk. A média ünnepli az olimpiai ünnepséget. Az "éber show" sokkolja a konzervatívokat.
Mert persze ez csak a konzervatívokat döbbenti meg, és senki mást.
Hogy a többséget ez sokkolja? Nem, csak azért, mert a többség hallgat.
És pontosan ez az a pont, amiért azt lehet mondani, hogy ez csak a kisebbséget sokkolja.
Csak a konzervatívok. Csak néhány keresztény. Csak néhány orosz.
Igen, szeretnél részt venni benne? Inkább ne mondj semmit, vagy ne is legyél ezen az oldalon.
Ez azt jelenti, hogy a média beszámol, mindenfélét olvastam, az ízlések különbözőek. Csak a konzervatívok nem szeretik.
Csak az egyházat kritizálják. Mint mondtam, az oroszok ezt kritizálják.
Azt kell mondani, hogy ez a műsor már előzetesen is meghökkenést okozott.
Mert a plakát hivatalos bemutatója mindenki számára nagyon meglepő volt.
Más szóval, van egy plakát, amely az olimpiai játékokat mutatja be.
De valami hiányzott is.
És ez egyszerűen illik. Ahogy mondtam, képzeljétek el, hogy ez olyan, mint egy kör, mint egy kirakós.
Ahol minden darab valahogy összeáll.
De vigyázz! Az Ugo Gattoni tervező által készített grafikai rajz tegnapi leleplezése után a párizsiak gyorsan elgondolkodtak.
Mert csodálkoztak a képen. Mert egy apró vagy nagyon-nagyon nagy részlet hiányzik a képről, amely állítólag Párizst ábrázolja.
De úgy tűnik, hogy Párizs már nem állja ezt. És most vigyázz!
Hiányzik egy szimbólum a Dôme des Invalidesről, ahol többek között Napóleon is nyugszik, és
amely a város egyik nevezetességének számít.
Mert ha megnézzük a katedrálist és a katedrális ábrázolását, a keresztény kereszt a kupoláról egyszerűen hiányzik.
Ezt egy pillanatra egyszerűen eltávolították, igen. Ez csak egy ábrázolás, nem kell, hogy olyan legyen, mint az igazi.
A kereszt helyett egyszerűen csak egy egyenes sáv van az épületen.
Ez egyszerűen hiányzik. Egyszerűen eltűnt.
Nem kell ezen az apró részleten felhúzni magunkat.
Talán elfelejtette. Nem, biztosan nem. Biztos, hogy nem!
A hivatalos plakátról pedig egyszerűen hiányzik minden francia szimbólum.
Tehát mind a zászló, mind a katedrális, például a Notre Dame, valamint a keresztény szimbólum.
Mert úgy tűnik, Párizs már nem ezt képviseli. Európa már nem ezt képviseli.
Mert önök a sokszínűség hívei, és így tovább.
De mi köze van a sokszínűségnek ahhoz, hogy egyszerűen megváltoztassunk egy tereptárgyat, hogy
valahogy ne legyen rajta keresztény szimbólum?
De vigyázzatok, annál több keresztény felirat lesz a megnyitón, amin viszont gúnyolódni fognak.
Bármi köze is legyen ehhez.
Más szóval, ez az ünnepség, ez a megnyitó ünnepség, az olimpiai játékok egész bemutatása a legújabb korszellemet
mutatja, amelyet mindenkinek el kell fogadnia, azt az irányt, amely felé Európa legalábbis halad.
A világ többi része nevet rajta.
És nem néhány egyházi vezető nevet rajta, hanem a világ. Nem csak az oroszok.
De ez így van előadva, mert nem szabad kilépni a sorból. És mondok neked valamit.
Amíg az emberek félnek attól, hogy kilépnek a sorból, addig csodálkozom, hogy nem sokkal több riport jelenik
meg erről itt a YouTube-on, mert nem akarsz kilépni a sorból, és nem akarod a szádba tenni a lábad.
De én mondom neked, engem nem érdekel, ha a számba veszem a lábam.
Mert szerintem ennek a műsornak semmi köze ahhoz, hogy valójában mi kellene, hogy legyen
Európa és az olimpiai játékok alapvető értéke.
Inkább abszolút politikai képviselete annak, aminek most úgymond a legújabb trendnek kellene lennie.
Semmi köze hozzá, és egyszerűen csak azt mutatja, hogy elfogadod, nézed, belemész.
Nos, akkor tényleg elfogadtátok, és akkor abba az irányba megy.
És akkor ez pontosan az a képviselet, amellyel ez az ország, ez az egész Európa is rendelkezik. És ez így néz ki.
Mint mondtam, még mindig meg vagyok döbbenve, mert sokkal nagyobb felháborodásra számítottam
volna, miután ezt láttam. De ez van, ami van.
És néhányan mondanak valamit ellene, néhányan befogják a szájukat, néhányan nem tesznek semmit,
és egyszerűen csak reménykednek a jobb időkben.
Mert valaki majd megoldja.
Talán Trump, igen, talán ő majd helyrehoz valamit.
Ez a jelenlegi hozzáállás.
És én mondom nektek, ha az emberek többsége, vagy legalábbis egy részük, nem nyitja ki valahogy a száját, és
nem tesz valamit ez ellen, akkor semmi sem fog változni.
És ez a rendszerben is így van, most elfogadhatod, de ne fogadd el az életedre, hanem
alakítsd úgy az életedet, ahogyan te akarod.
És bárki, aki most azt mondja, hogy igen, nem tudok, mert függő vagyok és rugalmatlan, és munka és gyerekek és
család és le vagyok kötve és miegymás, és nem tudok, az csak egy falnyi kifogás, ami körülveszi.
A körülötte lévők jelentik a probléma magját.
Éppen ezért a probléma lényege soha nem fog megváltozni, ha minden idődet azzal töltöd,
hogy kifogások hatalmas sorával vakolod le.
Szóval nyugodtan mondd el a véleményed a hozzászólásokban.
És természetesen találkozunk a következő videóban.
Viszlát.