Opće informacije o pravnim propisima i pravilima AZK-a mogu se naći na kraju prezentacije.
Vau, vau, kakav dan!
Sada nastavljamo.
Dolazimo do sljedeće zvijezde.
Sada ćemo se u sljedećoj rundi fokusirati na sukob na Bliskom istoku i imat ćemo priliku postaviti naša kontroverzna
pitanja još jednom velikanu novinarstva koji živi u Japanu.
I bit će intervjuiran od strane našeg fantastičnog Kla.TV dopisnika Dana iz SAD-a.
Japan, SAD i mi ovdje u Švicarskoj – dakle, ovaj put se suočavamo s vremenskom razlikom od 15 sati između ta dva
čovjeka i s vremenskom razlikom od sedam, odnosno osam sati između njih i nas u Švicarskoj.
Zahvaljujemo vam na vašim vrijednim uslugama i pogledajte biografiju koga?
Od Jamesa Corbetta.
James, trebamo te!
James Corbett je rođen i odrastao u Kanadi.
Završio je studije na Trinity Collegeu u Dublinu, Irska, i stekao zvanje magistra filozofije.
Nakon preseljenja u Japan, James Corbett je 2007. godine osnovao web stranicu "The Corbett Report" kao platformu za nezavisnu
kritičku analizu politike, društva, historije i ekonomije.
U to vrijeme je vodio web stranicu uz svoj posao nastavnika engleskog jezika.
Otprilike četiri godine kasnije postao je istraživački novinar s punim radnim vremenom.
Od tada je dobio brojne nagrade za svoj novinarski rad i bio je traženi govornik na raznim univerzitetima, na
TEDxGorningenu i pred nezavisnim istražnim odborima poput Nacionalne građanske istrage u Kanadi.
Tokom godina, James Corbett je objavio mnogo otkrivajućih dokumentaraca, kao što su "9/11:
Osumnjičeni", "Vijek porobljavanja: Historija Federalnih rezervi" i "Ko je Bill Gates?"
Njegovo detaljno istraživanje javno je dostupno na njegovoj web stranici i na brojnim kanalima u
stotinama epizoda podcasta, intervjua i drugih formata.
On ima više od 300.000 pratilaca samo na svojim kanalima na društvenim mrežama.
Godine 2018. pokrenuo je godišnju negativnu nagradu "Fake News Awards", koja dokumentuje
najiskrivljenije vijesti u glavnim medijima.
James Corbett danas govori na temu "Srednjoistočni sukob i digitalni novac centralne banke: apsolutno horor scenarij!"
James Corbett, hvala vam puno što ste nam se ponovo pridružili.
Nema problema.
Danas ćemo razgovarati o ratu na Bliskom istoku i CBDC-ima .
Dakle, ako ste vi spremni i naši slušaoci su spremni, prijeći ćemo pravo na stvar.
Dragi gledaoci, jeste li spremni?
Počnimo s ovim: 7. oktobar ste opisali kao izraelski 11. septembar .
Kako to? Kako se ove dvije stvari uklapaju?
Pa, očigledno nisam jedini koji je upotrijebio tu frazu.
Zapravo, glavni mediji su upotrijebili ovaj izraz odmah nakon napada 7. oktobra.
I, naravno, oni koriste ovaj izraz u vezi sa spektakularnim, velikim terorističkim napadom koji nije bio ono
što su nam rekli da jeste i koji opravdava tekući, navodno nikad neprestani rat protiv terora.
Ja koristim tu usporedbu na potpuno drugačiji način jer, kao što oni koji su upoznati s mojim radom znaju, analizirao sam lažne
terorističke napade 11. septembra iz mnogih različitih uglova, uključujući praćenje novčanih tokova
i ratnih vježbi koje su se odvijale 11. septembra.
Također ispitivanje nekih osumnjičenih i pojedinaca uključenih u događaje 11. septembra, obavještajnih službenika i
agencija koji su aktivno sarađivali s Al-CIAdom, poznatom i kao Al-Kaida, i na mnogo načina su ih stvorili.
Dakle, kad kažem da je 7. oktobar bio izraelski 11. septembar, mislim na to u tom kontekstu, kao insceniran ili
provociran događaj lažne zastave koji je iskorišten da opravda vojnu i političku agendu koja je već unaprijed bila odlučena.
Kad kažete da rat nikada neće završiti, vidim to kao da Izrael definitivno ima namjere u Gazi.
Vidite li ikakvu mogućnost da se ovoj ratu u Gazi stane na kraj?
Kako će se završiti? Trebalo li je da se završi?
Mislim, beskonačna je stvar u tome da će, ako nastave imati neprijatelje oko sebe, stalno posezati u
američku riznicu kako bi održali isporuke oružja.
Ali pošto govorimo o Gazi, predviđate li kraj ove situacije?
Nažalost, vidim kako bi to moglo završiti.
Nažalost, većina alternativa nije ugodna.
Oni uključuju istrebljenje palestinskog naroda iz Pojasa Gaze.
Brojni ministri u izraelskom parlamentu su to naznačili, govoreći o uništenju Pojasa Gaze ili o uklanjanju palestinskog naroda.
Nažalost, ti ljudi se naravno odbacuju kao: "Oh, oni su samo ekstremne marginalne grupe na krajnjoj desnici."
Oni ne predstavljaju većinu izraelske vlade.
Ali je zanimljivo primijetiti da Netanyahuova politička koalicija trenutno ovisi o upravo takvim ljudima.
Dakle, ideja da bi ovo zaista moglo završiti etničkim čišćenjem Pojasa Gaze nije tako neznatan fenomen u izraelskoj politici.
A onda, naravno, postoji pitanje Zapadne obale, gdje je već godinama otvorena i usklađena politika velikog dijela izraelske
političke klase da se nastavi i proširi ilegalna naselja.
Ovo se dešava na Zapadnoj obali.
Tek prošle sedmice, Međunarodni sud pravde je u preliminarnoj presudi presudio da je izraelska
okupacija okupiranih palestinskih teritorija nezakonita.
Ovo još jednom potvrđuje da je ovo nezakonita okupacija i da Izrael mora učiniti sve što je u
njegovoj moći da što prije okonča ono što radi.
Ali kako to izgleda?
Nažalost, kao što sam rekao, vidim mnogo mogućnosti.
Mogu zamisliti mnogo načina na koje bi ovo moglo završiti, posebno u Pojasu Gaze.
Može završiti, na primjer, potpunim istrebljenjem palestinskog naroda, ili barem protjerivanjem dovoljno ljudi da bi nastavak
opstanka Palestinaca u Pojasu Gaze bio neodrživ, ili barem otvaranjem novih pravaca i novih
područja za naseljavanje Izraelaca u Pojasu Gaze.
Ali sve što nalikuje na vojnu perspektivu, npr. da Hamas zaista vodi rat protiv izraelske vlade, da se zaista dvije
sile bore jedna protiv druge i da ishod može biti bilo koji, smatram lažnim narativom koji je usađen.
Ono što se tamo događa nije rat.
To je masakr, veliki masakr, koji se upravo sada odvija.
A kada pogledamo izvan Pojasa Gaze prema Zapadnoj obali, vidimo Jeruzalem, Golanske visoravni, svako od ovih mjesta.
Dakle, mogli bismo ekstrapolirati i reći da je cilj možda istrebljenje Palestinaca iz cijelog Izraela, zar ne?
Kao što sam rekao, ovo nije ekstrapolacija ili teorija.
Ovo je nešto što se aktivno i otvoreno raspravljalo, barem od strane određenih članova izraelskog parlamenta.
A kad to učine, kad ovi ministri izađu i iznesu te izjave, Netanyahu će obično istupiti i dati neku
izjavu: "Oh, to je previše, oh, mi ne podržavamo tu ideju."
Ali, kao što sam rekao, politička koalicija koja drži Netanyahuovu vladu na okupu ovisi o ministrima koji daju ovakve izjave.
I ima ih mnogo.
Trenutno ovo dokumentujem za predstojeću epizodu podcasta.
Trenutno pregledavam ove podatke i mogu reći da postoji obilje dokumentovanih dokaza o izjavama brojnih izraelskih
političara koji pozivaju na istrebljenje palestinskog naroda.
Dakle, ovo nije marginalna ideja koju su izrazila samo nekoliko ljudi. Izražavaju je ljudi na pozicijama moći.
I to, kao što sam rekao, barem jedan je način na koji možemo zamisliti kraj ovog sukoba, iako na najgori mogući način.
Da. Pa, Netanyahu će ublažiti svoje izjave ovisno o tome tko ga sluša.
Mislim, on će pokušati umanjiti važnost te ideje, ali drugog dana će izjednačiti narod Gaze s Amalekom, kojeg treba eliminirati.
Da. I naravno, ovo također ima veze s izraelskom unutrašnjom politikom i političkim ciklusima.
Postoji dokumentiran obrazac u Netanyahuovoj karijeri prema kojem je tokom žestoko vođenih političkih izbora
iznosio najprovokativnije i najdirektnije izjave o najagresivnijim politikama prema Palestincima.
On će u suštini udvarati glasovima desnice, koja će ga zadržati na vlasti.
Ali postoji i opasnost da se Netanyahu okrivi za sve.
On je zasigurno dominantna sila u izraelskoj politici. I to već decenijama.
Ali on nije jedina sila.
I rizikujemo pretpostavku da bi, kad bismo samo doveli na vlast razboritijeg izraelskog premijera poput Naftalija
Bennetta ili Ehuda Baraka, koji je bio povjerljivi prijatelj Jeffreyja Epsteina, ili nekog drugog, sve bilo u redu.
Ali mislim da je to lažna naracija koja je usađena u ovaj razgovor.
To je temeljno pitanje koje je bilo u srcu izraelske politike od osnivanja Države Izrael, naime
teroristički napadi koji su doveli do osnivanja Države Izrael.
Mi to znamo.
Još jednom: ovo nisu teorije zavjere. Ovo je dokumentovana historija.
Na primjer, napad na hotel King David 1946. godine, koji je u to vrijeme bio najveći teroristički napad u
historiji i potresao savjest svijeta, usmrtivši desetine, stotine ljudi i ranivši mnoge, mnoge druge.
Bio je to apsolutno drzak napad.
Bio je to ciljani teroristički napad koji su izveli oni koji su kasnije u suštini postali izraelski politički establišment,
kao dio njihovog plana da istjeraju Britance iz Palestine.
Nažalost, bio je vrlo uspješan.
Od samog početka, dakle, temelji izraelske države bili su zasnovani na terorizmu i nasilju protiv Palestinaca.
Nažalost, ništa se nije promijenilo u posljednjih 75 godina.
Kad kažete da je ova teroristička grupa postala dio političkog establišmenta, mislite li na Irgun?
Da. I zaista mi je ime sada izmaklo iz glave.
Ali sam to dokumentovao u svojoj najnovijoj epizodi podcasta ("Upoznajte Benjamina Netanjahua, ratnog zločinca").
Posebno je vođa Irguna, koji je bio odgovoran za operaciju u hotelu King David, pohvaljen od strane
Netanjahua kao primjer osnivanja Države Izrael – bio je jedan od očeva osnivača Države Izrael.
Godine 2006., na 60. godišnjicu ovog smrtonosnog bombardovanja, izraelska vlada je otkrila memorijalnu ploču.
Britanski ambasador je tada rekao da je apsolutno izvanredno da slobodna, liberalna, demokratska država doslovno
podiže spomenik užasnom, smrtonosnom terorističkom napadu.
Ali ko je bio tamo da otkrije ploču i još jednom odaje počast Irgunu i pohvali ih za njihovu ulogu u
osnivanju Izraela tokom ovog smrtonosnog događaja?
Niko drugi do Benjamin Netanyahu.
Da li je Netanyahuova vlada na bilo koji način povezana s Hamasom?
Da, jesu.
I opet sam ovo dokumentovao u svom radu.
Prije nekoliko mjeseci napisao sam članak pod naslovom "Tajna historija Hamasa", koji se bavi osnivanjem
Hamasa, time šta on jest, odakle potiče i dalekosežnim vezama između izraelske vlade i Hamasa.
Mislim da bi bilo previše pojednostavljeno reći da je Hamas jednostavno potpuna
izmišljotina, potpuna marioneta izraelske vlade.
Ali je dokazano da ga je izraelska vlada podržavala, promovirala, financirala i favorizirala.
Na sastanku stranke Likud 2019. godine, Benjamin Netanyahu je čak izričito izjavio da je njegova strategija bila
podržati Hamas kako bi Palestince u Pojasu Gaze politički i ideološki odvojio od Palestinaca na Zapadnoj obali.
Ovo je da se osigura da se oni nikada ne ujedine i nikada ne predstavljaju stvarnu prijetnju stvaranju
dvodržavnog rješenja u palestinsko-izraelskom sukobu.
Dakle, to je opet očigledno; ne moramo o tome spekulirati.
James, budući da govorimo o neophodnosti nastavka ratova općenito:
Vidio sam vjerovatno tvoj najnoviji video i spomenuo si članak u časopisu CovertAction Magazine.
I pogledao sam časopis CovertAction.
Ne znam jesam li pročitao pravi članak, ali ga je napisao čovjek koji je rekao da je to od samog početka bio
pristup Sjedinjenih Američkih Država: da ratovi traju.
Da li biste rekli da je to općenito slučaj na Bliskom istoku, da je to slučaj u Ukrajini danas i da
se to također odnosi na Sjedinjene Američke Države?
Rekao bih da je ovo opći način rada vojno-industrijskog kompleksa koji je Eisenhower identificirao kada je
1960. napustio dužnost predsjednika SAD-a, i koji je danas još rašireniji nego što je bio tada.
To je modus operandi ovog vojno-industrijskog kompleksa od, pa, od njegovog nastanka.
Rat je zdravlje države, ali je rat također zdravlje svake industrije, svakog pomoćnog organa, svake
tajne službe i svih onih drugih organa šire, duboke države koja zapravo određuje politiku.
I zato oni ne samo da imaju neposredni interes, ne samo skriveni interes, već je njihov interes sinonim za interes
vođenja rata i stalnog stvaranja razloga za vojnu akciju.
Dakle, da, to je definitivno dio strategije.
Mislim da je ovo vjerovatnije istina u određenim vremenima i na određenim mjestima iz određenih strateških razloga.
Možemo ovo posmatrati iz historijske perspektive.
Na primjer, 1980-ih je navedeni razlog za finansiranje – zapravo, to je bila najveća operacija CIA-e u historiji, barem prema onome
što je priznato – bio je finansirati talibane u Afganistanu 1980-ih kao dio njihovog džihadskog rata protiv Sovjeta.
— upravo i precizno zato što je duboka država Carterove administracije krajem 1970-ih odlučila da je najbolji
način da iscijede Sovjete do posljednje kapi da ih provuku kroz mlin za meso, da im daju njihov vlastiti Vijetnam.
Dakle, to je ono što su oni eksplicitno i izričito učinili.
I pokušali su što duže održati ovaj rat.
To je bila strategija iza toga.
Po mom mišljenju, sukob u Ukrajini je potpuna paralela, jer je u ovom slučaju meta jasno Rusija, a Sjedinjene Američke
Države rado će se boriti protiv Rusije do posljednjeg Ukrajinca.
i nastavit će slati novac, pomoć i oružje kako bi ovaj sukob trajao što je duže moguće, kako bi iscrpili Ruse do posljednjeg.
Pa, vjerujem da je Trump nedavno rekao da želi okončati ovaj rat.
Ako bi zaustavio rat, onda bi i mlin za meso stao.
Ali vjerujem da on ima druge razloge za zaustavljanje rata.
Željeli bismo razgovarati o vašim mislima o trenutnoj situaciji u vezi s NATO-ovim ratom preko posrednika u Ukrajini.
I razmislimo o onima koji su prvenstveno odgovorni za početak i nastavak rata protiv Rusije.
Šta žele ljudi poput Viktorije Nuland i Antonyja Blinkena, američkog državnog sekretara? Šta žele?
Koji je tvoj cilj tamo?
Znaš, to je dobro pitanje.
I mislim da je pitanje koliko daleko u prošlost želiš ići u geopolitičkoj historiji.
Prilično sam siguran da je strategija imperije, britanskog imperija krajem 19. stoljeća i američkog imperija u 20.
stoljeću, dugo vremena bila držati Ruse i Nijemce razdvojenima i u suštini ih držati u ratu jedne protiv drugih.
Jer kad bi se ujedinili, ne politički ni ekonomski, nego jednostavno da bi međusobno održavali dobre odnose, to bi
predstavljalo ozbiljnu prijetnju sposobnosti Britanaca ili Amerikanaca, na primjer, da kontrolišu evropski kontinent.
I kako je utvrđeno prije više od stoljeća, još od vremena Mackindera, Halforda Mackindera i pojave geopolitike kakvu danas
poznajemo, ovo područje je srce takozvane globalne šahovnice.
I svaka sila koja je kontroliše u suštini kontroliše planetu.
Ovo je shvaćeno više od stoljeća, i upravo zato je oduvijek postojala potreba da se zabije klin
između Rusa i Nijemaca ili Evropljana općenito.
I mislim da je to i danas relevantno.
To je i dalje dio strategije.
Da, obavio sam intervju s operaterom web stranice Antiwar.com.
On pravi sjajan antiratni podkast.
Horton. Da, Scott Horton.
I reče: Posljednja stvar koju Zapad želi je njemačko-rusko jedinstvo.
I on kaže da bi najgore bilo da Njemačka i Rusija ponovo započnu rat jedna protiv druge.
I vidjeli smo šta se događa kada se to dogodi.
Da, imamo.
Vraćamo se na Trumpovu izjavu da će okončati ovaj rat.
Šta znate o njegovom dobrom prijatelju Larryju Finku, glavnom izvršnom direktoru BlackRocka, koji obavlja savjetodavnu ulogu u
rekonstrukciji Ukrajine i odgovoran je za razvojni fond Ukrajine?
Da. Baš je onako kako ste opisali.
Usput, BlackRock je najveća investicijska firma na svijetu, koja drži, ako ne većinu, onda barem veliki dio
dionica gotovo svih kompanija sa liste Fortune 500 .
A BlackRock, posebno Larry Fink, izvršni direktor BlackRocka, također je značajno uložio u rekonstrukciju Ukrajine, koja
je, naravno, postavljena u kontekst digitalne transformacije.
Ovaj proces je već bio pokrenut prije trenutnog sukoba, ali je zasigurno proširen.
A Larry Fink je otvoreno govorio o tome kako ovo predstavlja savršenu priliku za potpunu
digitalnu transformaciju vlade i ekonomije.
Dakle, upravo to oni pokušavaju učiniti.
I, naravno, ovo je procvjetao i korumpirani posao vrijedan milijarde eura, milijarde dolara za one koji
mogu zabiti njuške u ovu tortu i pojesti najveći dio.
I Larry Fink definitivno izgleda kao da je u poziciji tog krvopija vampira na karotidnoj arteriji čovječanstva.
Istraživao sam pozadinu Larryja Finka i njegovo umiješanje u Ukrajini i njegovo uplitanje tamo, i naišao sam na
konferenciju koja se održala u New Yorku prije nekoliko godina.
Jeste li ikada čuli za Dealbook Summit koji sponzorira New York Times?
Čuo sam za to, da, ali nisam pratio tok postupka.
Pa, pročitao sam sitna slova.
Navodi se: "Premijer u odlasku Benjamin Netanyahu, ukrajinski predsjednik Volodimir Zelenski, izvršni direktor META-e Mark
Zuckerberg, američka ministrica finansija Janet Yellen i izvršni direktor BlackRocka Larry Fink također će govoriti na samitu."
Svi ovi ljudi zajedno na samitu u New Yorku.
Šta misliš?
Osim što me to nimalo ne iznenađuje.
Rekao bih da su to upravo ljudi koje bismo očekivali da se okupe kako bi o tome raspravljali i pokušali iz toga
izvući korist na svaki mogući način, kako financijski, tako i geopolitički. I vojno također.
I, naravno, svaki igrač za ovim stolom ima svoje razloge zašto je ovdje.
ali se sigurno mogu složiti oko dnevnog reda isisavanja životne sile iz Ukrajine za borbu protiv Rusa – nešto što bi u ovom
trenutku mnogi različiti ljudi za ovim stolom željeli učiniti.
Pa, James, nisi djelovao baš samouvjereno u pogledu mogućih ishoda trenutne krize u Izraelu.
Šta je, optimistično gledano, razumno vjerovatan scenarij ishoda rata u Ukrajini, bez preuzimanja zemlje od strane BlackRocka?
Da. Pa, kao što sam rekao, to je trenutno izuzetno teško.
Mislim da su svi do sada odigrali svoje karte tako da je teško zamisliti da sada postoji način da se odmaknemo od ove provalije.
Jer mislim da Rusi sada ne mogu povući se bez postizanja barem neke mjere spašavanja lica u Donbasu
u odnosu na njihove navodne geopolitičke ciljeve.
Ali istovremeno, Ukrajina se sada čvrsto obavezala na put ka zapadnoj integraciji, uključujući članstvo u NATO-u.
Na najnovijoj NATO konferenciji date su garancije da je put Ukrajine ka članstvu u NATO-u nepovratan.
Neće se desiti sutra, ali će se desiti.
To je, naravno, bila crvena linija koju su Rusi povukli davno, davno prije. Čak i prije Putina.
Ideja NATO-a u Ukrajini bila je crvena linija.
Dakle, teško je zamisliti mjeru za spašavanje lica koja bi u ovom trenutku bila moguća, a koja ne bi barem, kako kažete...
Čak i da se sukob završi sutra, imamo vladu u Kijevu koja je posvećena digitalnoj transformaciji, preuzimanju
BlackRocka, Palantira i drugih kompanija koje ulaze u ovu igru.
Trenutno je teško zamisliti da bi mogli biti izbačeni iz vlade u Kijevu.
Upravo tako. Dobro. Pa, James, prijeći ćemo na našu drugu temu, CBDC-ove.
Želio bih otvoriti ovu temu malom vijesti iz prošlog vikenda, koja je zapravo počela prije dvije sedmice.
Znaš, glava mi je bila puna, bio sam zatrpan poslom i nisam razmišljao o stvarima, niti sam zaista
istraživao, niti sam provjeravao svoj Twitter feed.
Dakle, nisam znao mnogo o cijeloj ovoj aferi CrowdStrike.
Nisam ni znao šta je CrowdStrike dok mi danas nije neko rekao da je to kompanija za softversku sigurnost.
Ali se u petak dogodilo nešto i iz nekog razloga nisam mogao pristupiti nijednom digitalnom zapisu u svojoj banci.
Imam aplikaciju na svom mobilnom telefonu koja mi omogućava da vidim svoj bankovni račun i
transakcije. I pisalo je: "Nije dostupno tokom vikenda".
A onda mi je prijatelj rekao: da, to bi vrlo lako moglo biti zbog one stvari s CrowdStrikeom.
Spomenuo je da su stotine letova otkazane.
Spomenuo je da je jutros YouTube bio nedostupan tri sata, da su banke bile zatvorene i tako dalje.
I moja je misao bila da, ako govorimo o CBDC-ovima, ovo bi trebalo biti crna mrlja za ideju da se sve pretvori u digitalno.
Zar ne misliš da su ljudi zabrinuti zbog gubitka pristupa gotovini i nemogućnosti kupovine bez potpune
ovisnosti o ovom digitalnom novcu koji žele uvesti?
Drago mi je što ovu raspravu stavljate u ovaj kontekst.
Jer u ovom trenutku ima desetine hiljada, možda čak i više, čija su putovanja prekinuta, čiji su bankovni računi ispraznjeni
itd., jer se dogodio ovaj događaj koji se dešava jednom u stoljeću, ovo strašno poremećaj koji se upravo proširio.
Ali u najmanju ruku, ljudi bi sada trebali dati prioritet razmišljanju o tome da li je dobra ideja da cijeli naš život i
ekonomsko postojanje zavisimo od ove digitalne tehnologije, koja je podložna nasumičnim kvarovima i pogrešnim ažuriranjima, da ne
spominjemo stvarne napade koje izvode stvarni vanjski žrtveni jarci ili kao napade lažne zastave generisane
na neki način ili možda čak i samo od strane više sile.
Mi to znamo.
EMF , solarno zračenje, Carringtonov događaj .
Znamo kakve stvari mogu uništiti ili poremetiti naše elektronske živote onako kako ih poznajemo u tren oka.
U neku ruku, bilo je gotovo ohrabrujuće vidjeti šta se dogodilo s problemom CrowdStrikea, kako su putnicima
ručno na papiru izdavane karte za ukrcavanje jer ih nije bilo moguće elektronski odštampati.
QR kodovi se nisu mogli koristiti.
Oni su ga doslovno ispunili ručno.
I to vas sigurno navodi na razmišljanje o tome koliko smo duboko uronjeni u ovu digitalnu matricu, da je šokantno
vidjeti ručno napisanu karticu za ukrcaj u današnje vrijeme.
Ali da, nekada su ljudi bilježili stvari olovkom i papirom.
Zašto smo to odustali?
Koje smo hitne, za preživljavanje kritične probleme riješili ugrađujući cijeli svoj život u ovu digitalnu matricu?
Mislim da bi se to moglo primijeniti na toliko stvari gdje postoji novo rješenje, a prvo pitanje koje bismo sebi trebali
postaviti je: Pa, šta nije u redu s onim što ovdje imamo?
Na primjer, imam prilično dobar signal, barem kad sam bio u Japanu, sa starom 3G mrežom.
Zašto nam je potreban 4G ili 5G?
I oni nastavljaju da ga proširuju, govoreći nam da je to apsolutno neophodno za naše daljnje postojanje.
Ali ne moram preuzimati film za 19 sekundi umjesto 53 sekunde.
Dozvolite mi da ovdje ubacim referencu na Neila Postmana, autora knjiga kao što je Zabavljajući se do smrti.
Bio je vrlo zanimljiv i vrlo napredan autor koji je bio plodan i aktivan tokom 1980-ih i 1990-ih.
Pisao je o internetu kad se tek pojavljivao.
I održao je niz govora o pitanjima vezanim za tehnologiju.
Više se ne sjećam naziva ovog govora. Ali ako potražite Neil Postmanova "pitanja o tehnologiji", pronaći ćete ga.
Vjerujem da je on formulisao četiri pitanja koja bismo trebali postaviti sebi kad god se predlaže nova tehnologija.
Jedno od ovih je: Koji je problem koji predložena tehnologija treba riješiti?
I je li to zaista problem?
I je li to zaista rješenje?
On to izvrsno razlaže, što je, po mom mišljenju, danas još relevantnije nego kad je prije tri decenije održao ovaj govor.
To zvuči zanimljivo.
James, znam da smo ovu temu obradili u našem posljednjem intervjuu, ali imamo mnogo više
gledalaca koji ovo prate na AZK konferenciji.
Mislim da neki ljudi i dalje žele znati koja je razlika između CBDC-ova i, na primjer,
Apple Pay-a ili drugih digitalnih platnih sistema.
A zašto su 93% svih centralnih banaka odjednom aktivno uključene u razvoj ovih CBDC-ova?
Digitalna infrastruktura za plaćanja, kakva trenutno postoji i kojoj sada pristupate,
zasnovana je na obliku novca na koji smo navikli.
To jest, novac privatnih klijenata u komercijalnom bankarskom ciklusu.
Mnogo je toga što treba razumjeti o monetarnim igrama i besmislicama koje su navodni čarobnjaci Wall
Streeta igrali, vela koji su mnogim, mnogim stoljećima povlačili pred očima šire javnosti.
Ali ideja je da danas većina zemalja ima dvostruki monetarni sistem.
Jedan je veleprodajni novčani sistem, namijenjen samim bankama, komercijalnim bankama koje imaju rezervne račune kod centralne
banke, bilo da je to ECB, Banka Japana ili Federalne rezerve u Sjedinjenim Američkim Državama. Ove
komercijalne banke drže rezerve i obavljaju transakcije među sobom unutar ovog veleprodajnog ciklusa.
Mi, ti i ja i svi ostali koji ovo slušaju, imamo svoj novac u ovim komercijalnim bankama, i to je ciklus privatnih klijenata.
Ovo su dvije potpuno različite stvari. Novac koji banke koriste na veleprodajnom tržištu tehnički se
razlikuje od novca koji koristimo u svakodnevnom životu.
Dakle, kada plaćamo putem Apple Pay ili sličnih usluga, koristimo novac iz privatnog poslovanja kupca.
Ovo je novac koji je stvorila maloprodajna banka.
Komercijalni bankarski sistem općenito.
Većina novca se stvara iz dugova prema komercijalnim bankama.
Kroz čaroliju svog bankarskog ugovora, oni imaju pravo stvoriti ovaj novac tako što će nam ga posuditi.
Ne ulaze u sef banke i ne vade gomilu novca svaki put kad ti daju zajam; umjesto toga stvaraju novac koji im onda duguješ
– uključujući i kamatu! – sjajna ideja ako si, usput, bankar.
CBDC je ideja da ćemo po prvi put imati direktan pristup novcu centralne banke.
Naravno, novac koji izdaje centralna banka već danas postoji.
Ako izvučete jednu od novčanica, bez obzira u kojoj zemlji živite, ako izvučete jednu od papirnih novčanica, ako ih uopće
još imate u novčaniku, jer većina ljudi plaća bezgotovinski, na njoj će pisati nešto poput: ovdje u Japanu "Bank of
Japan", u Sjedinjenim Američkim Državama novčanica "Federal Reserve", jer je to izraz obaveze centralne banke.
Ovu banknotu je zapravo izdala sama centralna banka.
To je jedini način na koji centralna banka može direktno ubrizgati novac u ekonomiju, i to je samo dio ekonomije.
Međutim, u univerzumu CBDC-a, oni će moći prenijeti svoj izraz obaveze centralne banke direktno u vaš digitalni novčanik, jer
ćete sada imati račun, ovisno o tome kako ga oni postave, ali na ovaj ili onaj način imat ćete račun kod same centralne banke.
I oni će moći ne samo provjeriti i kontrolirati vaše transakcije, nego i istražiti vaše transakcije, i, što je, kako su mnogi,
uključujući političare u Velikoj Britaniji i drugdje koji su vrlo oduševljeni ovom mogućnošću, naglasili, moći programirati
šta se može, a šta se ne može dogoditi s tim novcem.
Dakle, na primjer, ako postavite ograničenje da ovog mjeseca možete kupiti samo određenu količinu
mesa, jer znamo da potrošnja mesa ljuti bogove vremena.
Ako uvedu ograničenje, mogu ga provesti tako što će vam spriječiti kupovinu više od dodijeljene
količine mesa vašom digitalnom valutom centralne banke.
I to će biti automatska stvar koju ne možete zaobići ako se odlučite to tako implementirati.
Ili bi se bilo koja druga zamisliva ograničenja mogla uvesti u stvarnom vremenu jednim pritiskom na digitalno dugme,
što predstavlja apsolutno noćno-murnu razinu kontrole nad ekonomijom izravno od strane centralnih banaka.
Da, upravo ste odgovorili na moje sljedeće pitanje, koje je bilo: Šta mislite da bi bilo najprivlačnije za državu?
I rekao bih da je to sposobnost da pažljivo pratimo naša sredstva i naša trošenja i, ako
je potrebno, kontroliramo kako ih koristimo.
Apsolutno, i moram napraviti razliku jer, kao što sam objasnio, način na koji trenutno postoji bankarski sistem,
komercijalne banke su postavljene između centralne banke i nas.
Komercijalne banke su stoga važan dio ovoga i trenutno vrše nevjerovatnu kontrolu nad ekonomijom.
Neće tako lako odustati od ove kontrole.
Stoga možemo zamisliti mnoge mogućnosti za to kako će biti strukturiran CBDC sistem.
Jedan od ovih mogao bi biti da centralna banka delegira svoju sposobnost održavanja i provjere računa komercijalnim
bankama ili barem verificiranim finansijskim institucijama.
Dakle, ovdje ćeš također djelovati kao posrednik.
Ovo bi stvorilo dojam da su centralne banke udaljene samo na dohvat ruke od procesa: "Oh, mi ne
kontroliramo ništa od ovoga. Sve rade komercijalne banke."
S obzirom na političke i ekonomske realnosti načina na koji je bankarski sistem strukturiran, prirodno se
postavlja pitanje ko reguliše ove komercijalne banke i govori im šta mogu, a šta ne mogu raditi.
Oni su regulatorna tijela centralnih banaka i vlada.
I vidjeli smo kako je ova moć bila zloupotrijebljena u prošlosti.
Pod Obaminom administracijom, Ministarstvo pravde je pozvalo komercijalne banke u Sjedinjenim Američkim Državama da zamrznu
račune pojedinaca koji su pružali potpuno legalne, iako nečasne, usluge, poput porno zvijezda, trgovaca municijom, zajmodavaca
do plaće i drugih u industrijama s kojima se vlada nije slagala.
Zahtijevala je da banke uklone ove klijente iz opticaja.
Banke su same to poštivale.
Oni su ti koji su zamrznuli račune ovih klijenata, ali su to učinili zato što je FDIC , jedna od regulatornih
vlasti bankarskog sistema u Sjedinjenim Američkim Državama, rekla: "Nećemo osigurati vaše depozite."
Možemo vas ukloniti s liste ako ne udovoljite našim zahtjevima da se riješite tih ljudi.
Ovaj primjer nam pokazuje kako se ovaj tip sistema može postaviti.
Ovo, zauzvrat, neće izgledati baš kao scenarij iz noćne more o direktnoj kontroli vašeg novčanika od strane centralnih
banaka, ali će se u suštini svesti na gotovo istu stvar.
Da, mogu zamisliti kako će pokušati da nam to učine prihvatljivim.
I ovo je jedna od onih situacija "kad su došli po komuniste..."
Prvo su došli zbog lihvara u Skid Rowu .
Pa, ne volimo ove ljude.
Ni mi ne volimo porno zvijezde.
Oni će to učiniti privlačnim.
Dakle, koliko smo blizu CBDC sistemu?
I da li ovo znači kraj gotovine?
Oni svakako mogu koegzistirati i vjerovatno će to činiti neko vrijeme.
Ovo ne znači nužno da će gotovina prestati postojati.
Međutim, već smo vidjeli kako se razvilo besgotovinsko društvo i koliko se to brzo dogodilo.
Stižemo do tačke u kojoj je japansko gospodarstvo i dalje uglavnom zasnovano na gotovini, iako se to mijenja.
Ali se sjećam da sam prošle godine prisustvovao konferenciji u Engleskoj, i to je bilo zaista šokantno, iako
sam toga svjestan i istraživao sam to te o tome govorio.
Bilo je zaista šokantno posjetiti brojne kafića, restorane i trgovine koje doslovno nisu prihvaćale gotovinu.
Bilo je doslovno samo bez gotovine.
I to je također bio šok za moj organizam, ali to je već stvarnost.
Stoga bi se moglo zamisliti da će postojati period suživota kada se uvedu CBDC-ovi.
Ali je sasvim moguće da bi gotovina mogla biti ukinuta zbog neke vrste finansijskog događaja pod lažnom
zastavom ili nekog drugog opravdanja za vanredno stanje.
I većina ljudi danas vjerovatno ne bi ni trepnula.
Upravo tako. Sada, kada posjetite svoj lokalni supermarket, koliko ljudi vidite kako koriste svoj
iPhone, karticu ili Easy Pay karticu umjesto gotovine?
Mislim, zar to nije prilično uobičajeno?
Nažalost, da.
I kažem "nažalost" jer sam bio vrlo zadovoljan činjenicom da je Japan i dalje uglavnom ekonomija zasnovana na
gotovini, do te mjere da možete kupiti automobil gotovinom i to se čak ne smatra neobičnim.
Ali se to zaista mijenja, i to vrlo brzo, jer beskontaktni sistemi plaćanja ne samo da se
uvode ovdje, već se i sve više aktivno promovišu.
Nažalost, danas je mnogo češće da ljudi plaćaju mobilnim telefonima ili karticama nego što je to bilo u prošlosti.
Čak i ovdje u Japanu, koji je bio jedan od rijetkih izuzetaka među industrijaliziranim zemljama
kao ekonomija zasnovana na gotovini, to se mijenja.
Mogu zamisliti da ćemo za nekoliko godina doći do toga da beskontaktna plaćanja budu češća od plaćanja gotovinom.
Šta možemo učiniti po tom pitanju, osim što plaćamo gotovinom što je češće moguće?
Šta još imamo u rukavu?
Pa, rekao bih da je to vrlo, vrlo dobra polazna tačka.
I mislim da je ovo jedan od problema koji je očito društveni problem koji niko ne može
riješiti sam, ali svi moramo dati svoj doprinos.
Naša uloga se sastoji od bojkota i svjesnih odluka pri kupovini.
I ne samo izbjegavanjem prodavnica koje rade bez gotovine,
Ali naravno, radi se i o podršci preduzećima, kompanijama, trgovcima ili ljudima koje poznajete, a koji su spremni nuditi
usluge ne samo za gotovinu, već i za plemenite metale, kriptovalute, u razmjenskim krugovima ili
drugim oblicima zajedničkih valuta, ma šta god to bilo.
Nisam ovdje da sudim šta bi trebalo koristiti.
Mislim da biste trebali koristiti sve osim CBDC-ova.
I to je jedna od stvari:
Sve dok mi jačamo ove mišiće i nastavljamo graditi zajednicu koja je podržana, barem u ovom prijelazu, tako da kada se uvede
beskontaktno plaćanje i sve više ljudi krene tim putem, i dalje postoje ljudi koji su spremni čak i da se dodatno potrude, da
podnesu neugodnosti ako je potrebno, da plaćaju gotovinom ili plemenitim metalima ili nečim
drugim, onda ova ekonomija može barem nastaviti.
Sigurno će većina ljudi učestvovati u beskontaktnim transakcijama kako bi napredovali, ali će i
dalje postojati prilika da ljudi podrže ovu zajednicu.
Ali ako ne vježbamo ove mišiće i samo kažemo: "Oh, to je pomalo nezgodno, samo želim otići u supermarket i kupiti tu stvar."
Ovaj put ću morati platiti karticom.
Što više to radimo, to smo sve više obuhvaćeni beskontaktnim svijetom.
U konačnici, radi se o našem sistemu navika i moramo se naviknuti da podnosimo neugodne stvari kako bismo
podržali svijet koji želimo i izbjegli svijet koji ne želimo.
Amen na to, James.
Približavamo se kraju našeg vremena.
Rado ću ubaciti nešto lično što mi je na umu i što malo odstupa od scenarija.
Želio bih ti opisati hipotetičku situaciju, James, i saznati kako bi reagovao u toj situaciji.
Znam da se o ovoj temi toliko šali i da spekulacije potpuno izmiču kontroli na način koji bi te mogao uznemiriti
ako odemo s kursa i upadnemo u zečju rupu na svim nivoima.
Ali moram da vas pitam nešto o navodnom pokušaju atentata 13. jula , da li bi to bilo u redu?
Naravno, da.
Dakle, recimo da predsjedate konferencijom i da se pojavi pitanje navodnog pokušaja atentata 13. jula .
Ljudi se uzrujaju, ima svakakvih spekulacija o tome šta se zaista dogodilo, i nekako skrenete s teme.
Uzmeš svoj čekić i uspostaviš mir.
Šta radite da biste ljude u takvoj situaciji držali na pravom putu? Šta biste rekli?
Mislim da je, kad ljudi već iskažu interes, prekasno da se samo uporno ponavlja.
Nikada ne bih smio ljudima govoriti o čemu bi trebali razmišljati ili gdje bi trebali provoditi svoje vrijeme ili
usmjeravati svoju pažnju, niti bih im mogao reći da ne bi trebali trošiti svoje vrijeme ili pažnju na ovo ili ono.
A čak i da jesam, ko bi me slušao i zašto?
Međutim, svakako bih mogao primijetiti da je značaj takvog događaja za mene, kao nekoga ko ne vjeruje u politički sistem i
proces koji nam svakih četiri godine daje 'kutiju za ropske prijedloge' svakih četiri godine, je nebitna bez sveobuhvatnih
pitanja digitalnih valuta centralnih banaka i sukoba u Izraelu i Ukrajini i drugih stvari o kojima smo danas razgovarali.
Pravo značenje ovoga nema nikakve veze ni s ovim ni s onim političkim kandidatom.
Radi se o tome šta ljudi koji kontrolišu ovaj sistem žele da povjerujemo da se dogodilo i zašto to žele.
Dakle, ako bih mogao nešto reći u takvoj zamišljenoj situaciji, jednostavno bih rekao da bi možda bilo korisnije pogledati šta
ovaj događaj znači, zašto nas usmjeravaju da o ovom događaju razmišljamo i govorimo
na određeni način i čije interese to služi.
Ako prihvatimo ovu naraciju nametnutu nam, kuda će nas odvesti i kakav će biti ishod?
A ako se ne može pronaći nijedan drugi razlog, onda je možda to jednostavno da nas vrati u političku raspravu i ponovo
usmjeri pažnju svih na to koju stranu ovog kontroliranog ljevo-desnog ptice grabljivice žele politički podržati.
Čak i ako je to samo da se ljudi vrate u ovaj cirkus sporedne predstave, to bi moglo biti pravo značenje takvog događaja.
Zato bih barem ovo stavio na raspravu.
Vrlo dobro, vrlo dobro.
U redu, posljednje, posljednje pitanje, James, posljednje pitanje:
Jeste li bili iznenađeni kada je Julian Assange pušten?
Mislim da, čak i samo zbog dugoročnog narativa, kao u sukobu u Ukrajini ili sukobu u Afganistanu ili bilo kojem drugom.
Čini se kao da u jednom trenutku ostavljanje u ovom beskrajnom procesu, u ovom statusu, postaje stvarni cilj.
Ne kažem da bi bilo zanimljivo vidjeti kako bi se to odigralo na sudu, ali nisam siguran da
bih želio vidjeti kako bi se to završilo na sudu.
U svakom slučaju, iznenadilo me.
Nisam to očekivao.
Ne vidim to kao divnu pobjedu slobode govora, barem zato što je zapravo odlučeno samo: "Da, kriv sam, kriv sam, sad me pusti."
A to zapravo ne pomaže u rješavanju osnovnog problema da je postavljen presedan da su normalne novinarske prakse nezakonite.
I to je u suštini ono što je ovdje utvrđeno.
Srećom, jer je moglo biti gore.
Također je moglo biti i stvarne sudske presude da je ono što je on učinio bilo nezakonito, što bi postavilo još gori presedan.
Ali je moglo biti bolje.
jer bi bilo mnogo bolje proglasiti nevinim nekoga ko je samo obavljao svoj posao kao novinar.
Apsolutno, apsolutno.
Mogli bismo reći da bismo možda trebali proslaviti njegovo oslobađanje, ali naše proslave trebaju biti
donekle suzdržane, jer su nastale kao rezultat dogovora.
Kao i uvijek, trebali bismo nastaviti fokusirati se na činjenice i pitanja vezana za ovaj
slučaj, a ne na ličnosti uključenih pojedinaca.
Slažem se, apsolutno u pravu.
Pa, cijenjeni učesnici AZK konferencije, šta kažete na aplauz za Jamesa Corbetta?
Divno, hvala vam. Donijeli ste duboke veze na stol.
Cijenimo te, volimo te.
Hvala ti, Dane, na fantastičnoj turi.
AZK ne teži nikakvim finansijskim interesima. Ni inicijatori, ni govornici, ni Kla.TV nisu primili nikakvu naknadu za ove snimke.
Željeli bismo izričito istaknuti da se ovaj video može reproducirati u nepromijenjenom obliku
onoliko često koliko se želi i distribuirati besplatno.]
Doprinosi služe isključivo informativne svrhe i ne odražavaju mišljenje AZK-a. AZK je neutralni informativni centar u svakom
pogledu. Svaki govornik je isključivo odgovoran za svoj doprinos, a ne za druge doprinose ili za
AZK, jer među njima ne postoje međuzavisnosti.]
[Važna napomena: Informacije predstavljene ovdje provjerene su najbolje što znamo i vjerujemo. Ipak, govornici i producenti ne
prihvataju nikakvu odgovornost za posljedice koje proizlaze iz radnji ili propusta u vezi sadržaja ovog videa. Svaka osoba
snosi isključivu odgovornost za to kako se nosi s onim što čuje.]