Opće informacije o zakonskim propisima i pravilima AZK nalaze se na kraju predavanja.
Vau, vau kakav dan!
Sada idemo dalje.
Dolazimo do sljedećeg stručnjaka.
Sada smo koncentrirani na bliskoistočni sukob u sljedećoj rundi i dopušteno nam je postavljati naša eksplozivna
pitanja drugom divu prosvjetiteljstva koji živi u Japanu.
A s njim će razgovarati i naš fantastični dopisnik Kla.TV-a Dan iz SAD-a.
Japan, SAD, mi ovdje u Švicarskoj, tako da ovaj put imamo posla s vremenskom razlikom od 15 sati između ova dva čovjeka i
vremenskom razlikom od sedam do osam sati do nas u Švicarskoj.
Zahvaljujemo Vam se na vrijednim uslugama i unaprijed pogledajte čiju biografiju?
Od James Corbett.
James, trebamo te!
James Corbett rođen je i odrastao u Kanadi.
Diplomirao je filozofiju na Trinity Collegeu u Dublinu u Irskoj.
Nakon preseljenja u Japan, James Corbett je 2007. godine osnovao web stranicu “The Corbett Report” kao platformu za nezavisnu
kritičku analizu politike, društva, povijesti i ekonomije.
U to je vrijeme vodio web-stranicu istovremeno s poslom učitelja engleskog jezika.
Oko četiri godine kasnije postao je istraživački novinar s punim radnim vremenom.
Od tada je primio brojne nagrade za svoj novinarski rad i bio je istaknuti govornik na raznim sveučilištima, na
TEDxGorningenu i pred neovisnim istražnim odborima kao što je "National Citizens Inquiry" u Kanadi.
Tijekom godina, James Corbett je izdao mnoge dokumentarne filmove koji otkrivaju, poput “9/11 Osumnjičeni”, “Stoljeće porobljavanja:
Povijest Federalnih rezervi” i “Tko je Bill Gates?”
Njegovo dubinsko istraživanje javno je dostupno na njegovoj web stranici i brojnim kanalima u
stotinama epizoda podcasta, intervjua i drugih formata.
Samo na njegovim društvenim kanalima prati ga preko 300.000 pretplatnika.
Godine 2018. pokrenuo je godišnju negativnu nagradu “Nagrade lažnih vijesti”, kojom
dokumentira najiskrivljenije vijesti iz medija sustava.
James Corbett danas govori o temi “Sukob na Bliskom istoku i digitalni novac središnje banke: apsolutni horor scenarij!”
James Corbett, puno vam hvala što ste ponovno ovdje.
Nema problema.
Danas ćemo razgovarati o ratu na Bliskom istoku i CBDC-ovima.
Dakle, ako ste vi spremni i naši slušatelji su spremni, mi ćemo odmah krenuti.
Dragi gledatelji, jeste li spremni?
Počnimo s ovim: spomenuli ste 7. listopada kao izraelsku Nine-Eleven.
Kako to? Kako se ove dvije stvari slažu?
Pa, očito nisam jedini koji je upotrijebio tu frazu.
Zapravo, glavni mediji upotrijebili su ovu frazu odmah nakon napada 7. listopada.
I naravno da koriste izraz u kontekstu spektakularnog terorističkog napada velikih razmjera koji
nije ono što nam je rečeno i koji opravdava tekući, vjerojatno beskrajni rat protiv terorizma.
Koristim analogiju na sasvim drugačiji način jer, kao što oni koji su upoznati s mojim radom znaju, secirao sam lažne
terorističke napade 11. rujna iz mnogo različitih kutova, uključujući promatranje traga novca i
ratnih igara koje su se dogodile tijekom ovog vremena.
I također gledajući neke od osumnjičenih za 11. rujna i pojedince, obavještajne dužnosnike i agencije koji su aktivno
radili s Al-CIAdom, također poznatom kao Al-Qaeda. Oni su na mnoge načine podržali nastanak ovih pokreta.
Dakle, kada kažem da je 7. listopada bio izraelski 11. rujna, mislim na to u ovom kontekstu, kao namješteni ili isprovocirani
false flag događaj koji je korišten kao opravdanje za vojnu i političku agendu koja je već bila unaprijed uspostavljena.
Sada kada kažete da rat nikada neće završiti, ja to vidim kao da kažete da Izrael definitivno ima namjere u Gazi.
Vidite li način da se okonča ovaj rat u Gazi?
Kako će završiti? Treba li završiti?
Mislim, beskonačna stvar je da će, ako i dalje imaju neprijatelje oko sebe, stalno dodirivati
​​državnu riznicu SAD-a kako bi održali dotok oružja.
Ali kad govorimo o Gazi, predviđate li kraj ove situacije?
Nažalost, vidim kako bi tome moglo doći kraj.
A većina alternativa nije ugodna.
Oni uključuju istrebljenje palestinskog naroda iz Pojasa Gaze.
Na to su aludirali brojni ministri u izraelskom parlamentu kada su govorili o uništenju
Pojasa Gaze ili isključenju palestinskog naroda.
I nažalost, naravno, ti ljudi su odbačeni kao: “Oh, ovo su ekstremne rubne skupine ekstremne desnice.
Oni ne predstavljaju većinu izraelske vlade.”
No, zanimljivo je primijetiti da Netanyahuova politička koalicija trenutno ovisi upravo o takvim ljudima.
Dakle, ideja nije tako mala rubna pojava u izraelskoj politici da će ovo zapravo završiti etničkim čišćenjem Pojasa Gaze.
I onda, naravno, tu je pitanje Zapadne obale, gdje je godinama bila otvorena i usklađena politika velikog dijela
izraelske političke klase da nastavi i proširi ilegalna naselja.
Ovo se događa na Zapadnoj obali.
Samo prošlog tjedna, Međunarodni sud pravde presudio je u preliminarnoj presudi da je izraelska
okupacija okupiranih palestinskih teritorija nezakonita.
Ovo još jednom potvrđuje da je ovo nezakonita okupacija i da Izrael mora uložiti sve
napore kako bi što prije okončao ono što radi.
Ali kako će to onda izgledati?
I nažalost, kao što rekoh, vidim puno mogućnosti.
Mogu zamisliti mnogo načina na koje bi ovo moglo završiti, posebno u Gazi.
Mogao bi, primjerice, završiti potpunim uništenjem palestinskog naroda, ili barem raseljavanjem dovoljnog broja ljudi da daljnji
opstanak Palestinaca u Pojasu Gaze učini neodrživim, ili barem otvoriti nove rute i nova
područja za naseljavanje Izraelaca u Pojasu Gaze.
Ali sve što sliči vojnoj perspektivi, na primjer da bi se Hamas stvarno borio u ratu protiv izraelske vlade i da su stvarno
postojale dvije sile koje su se međusobno borile i da bi moglo ići u bilo kojem smjeru,
mislim da je to lažna priča koja je ugrađena.
Ono što se tamo događa nije rat.
To je pokolj, veliki pokolj, koji se upravo sada događa.
A kada pogledamo iza Pojasa Gaze na Zapadnu obalu, vidimo Jeruzalem, Golansku visoravan, svako od ovih mjesta.
Dakle, mogli bismo ekstrapolirati i reći da je cilj moguće istrebljenje Palestinaca iz cijelog Izraela, ili ne?
Kao što sam rekao, ovo nije ekstrapolacija ili teorija.
To je nešto o čemu se aktivno i otvoreno govori, barem od strane pojedinih članova izraelskog parlamenta.
A kada to učine, kada ti ministri izađu i daju te izjave, Netanyahu će obično istupiti i dati neku vrstu izjave:
"Oh, ovo ide predaleko, oh, mi ne podržavamo ovu ideju."
Ali, kao što sam rekao, politička koalicija koja drži Netanyahuovu vladu na okupu ovisi o tim ministrima koji daju ovakve izjave.
A takvih je mnogo.
Trenutno sam u procesu dokumentiranja ovoga za nadolazeću epizodu podcasta.
Tako da upravo sada gledam ove podatke i mogu reći da postoji dovoljno dokumentiranih dokaza o izjavama brojnih izraelskih
političara koji pozivaju na istrebljenje palestinskog naroda.
Dakle, to nije rubna ideja koju je izrazilo samo nekoliko ljudi. Izgovaraju ga ljudi na pozicijama moći.
I to je, kao što sam rekao, barem jedan način na koji možemo zamisliti da se ovaj sukob završi, iako na najgori mogući način.
Da. Pa, i Netanyahu će ublažiti svoje izjave ovisno o tome tko ga sluša.
Mislim, on će pokušati umanjiti značaj te ideje, ali drugi će dan izjednačiti
stanovnike Gaze s Amalecima, koje treba eliminirati.
Da. I naravno, to također ima veze s izraelskom domaćom politikom i političkim ciklusima.
I postoji dokumentirani obrazac u Netanyahuovoj karijeri da daje najprovokativnije i najizgovorenije izjave
o najagresivnijim politikama prema Palestincima u vrijeme žestokih političkih izbora.
On će u biti udvarati glasovima desnice da ga zadrži na dužnosti.
Ali postoji i opasnost da se za sve okrivi Netanyahu.
On je sigurno dominantna sila u izraelskoj politici. I tako je već desetljećima.
Ali on nije jedina sila.
I riskiramo pretpostaviti da bi sve bilo u redu kad bismo dobili samo razboritijeg izraelskog premijera poput
Naftalija Bennetta ili Ehuda Baraka, koji je bio pouzdanik Jeffreyja Epsteina, ili nekog drugog na vlasti.
Ali mislim da je to lažna priča koja je podmetnuta u ovom razgovoru.
To je temeljno pitanje koje je u središtu izraelske politike od terorističkih napada
koji su doveli do stvaranja izraelske države.
Znamo za to.
Ponavljam, to nisu teorije zavjere. Ovo je dokumentirana povijest.
Primjerice, napad na hotel King David 1946., koji je tada bio najveći teroristički napad u povijesti i
šokirao je savjest svijeta. Deseci, stotine ljudi su ubijeni, a mnogo, mnogo više ih je ranjeno.
Bio je to apsolutno drzak napad.
Ciljani teroristički napad koji je izvelo ono što će postati zapravo izraelski politički establišment kao
dio njihovog plana da istjeraju Britance iz Palestine.
I nažalost bio je vrlo uspješan.
Od samog početka temelji izraelske države bili su na terorizmu i nasilju nad Palestincima.
I nažalost ništa se nije promijenilo u zadnjih 75 godina.
Kad kažete da je ova teroristička skupina postala politički establišment, mislite li na Irgun?
Da. I zapravo sam sad zaboravio ime.
Ali to sam dokumentirao u svojoj nedavnoj epizodi podcasta ("Upoznajte Benjamina Netanyahua, ratnog zločinca") "Mogu
li vam predstaviti: Benjamina Netanyahua, ratnog zločinca."
Konkretno, vođu Irguna koji je bio odgovoran za operaciju u hotelu King David u Jeruzalemu Netanyahu je
pohvalio kao primjer osnivanja izraelske države - on je bio jedan od utemeljitelja izraelske države.
Godine 2006., na 60. godišnjicu ovog smrtonosnog bombardiranja, izraelska vlada otkrila je spomen ploču.
Britanski veleposlanik rekao je tada da je apsolutno izvanredno da će jedna slobodna, liberalna, demokratska država doslovno
podići spomenik strašnom, smrtonosnom terorističkom napadu.
Ali tko je bio tamo da otkrije ploču i još jednom oda počast Irgunima i pohvali ih za njihovu ulogu
u osnivanju Izraela u ovom smrtonosnom događaju?
Nitko drugi nego Benjamin Netanyahu.
Je li Netanyahuova vlada nekako povezana s Hamasom?
Da, jesu.
I još jednom sam to dokumentirao u svom radu.
Prije nekoliko mjeseci napisao sam članak pod nazivom "Tajna povijest Hamasa" o osnivanju Hamasa, što je, odakle
je došao i opsežnim vezama između izraelske vlade i obavještajnih službi između izraelske vlade i Hamasa.
I mislim da bi bilo previše jednostavno reći da je Hamas samo potpuna izmišljotina, potpuna marioneta izraelske vlade.
Ali dokazano je da ju je podržavala, poticala, financirala i poticala izraelska vlada.
Na sastanku stranke Likud 2019., Benjamin Netanyahu je čak izričito rekao da je njegova strategija podrška
Hamasu kako bi Palestinci u Pojasu Gaze bili politički i ideološki odvojeni od Palestinaca na Zapadnoj obali.
Ovo je kako bi se osiguralo da se nikada ne mogu ujediniti i nikada ne predstavljaju stvarnu prijetnju
stvaranjem dvodržavnog rješenja za palestinsko-izraelski sukob.
Dakle, ovo je opet očito, ne moramo nagađati o tome.
James, govorimo o tome da se ratovi općenito moraju nužno nastaviti:
Vidio sam vaš vjerojatno najnoviji video i spomenuli ste članak u časopisu CovertAction.
I pogledao sam CovertAction Magazine.
Ne znam jesam li pročitao pravi članak, ali bio je od čovjeka koji je rekao da je ovo bio modus operandi
Sjedinjenih Država od samog početka: nastaviti ratove.
Biste li rekli da je to generalno tako na Bliskom istoku, da je tako danas u Ukrajini, a isto tako iu Sjedinjenim Državama?
Rekao bih da je ovo općenito funkcioniranje vojno-industrijskog kompleksa koje je Eisenhower identificirao
kada je napustio ured američkog predsjednika 1960. I to je danas još izraženije nego tada.
To je bio modus operandi ovog vojno-industrijskog kompleksa od, pa, njegovog početka.
Rat je zdravlje države, ali rat je također zdravlje svake industrije, svakog pomoćnog organa, svake
tajne službe i svih onih drugih organa veće Duboke države koja zapravo određuje politiku.
I stoga oni nemaju samo stečeni interes, ne samo skriveni interes, već je njihov interes sinonim za interes
ratovanja i stalnog stvaranja razloga za vojno djelovanje.
Pa da, to je definitivno dio strategije.
Mislim da je to više istinito u određenim vremenima i na određenim mjestima iz određenih strateških razloga.
Možemo ovo promatrati povijesno.
Na primjer, u 1980-ima, eksplicitni razlog za financiranje - zapravo, bila je to najveća, barem priznata, operacija CIA-e
u povijesti - bilo je financiranje Talibana u Afganistanu u 1980-ima kao dio njihovog džihadističkog rata protiv Sovjeta
‒ konkretno i upravo zato što je duboka država Carterove administracije odlučila kasnih 1970-ih da je
najbolji način da se Sovjeti iskrvare stavljanje u stroj za mljevenje mesa, kako bi im se dao vlastiti Vijetnam.
Dakle, to su oni nedvosmisleno i izričito učinili.
I trudili su se da ovaj rat traje što duže.
To je bila strategija iza toga.
Sukob u Ukrajini je, po mom mišljenju, točna paralela, jer u ovom slučaju cilj je očito Rusija, a Sjedinjene
Države uživaju u borbi protiv Rusije do posljednjeg Ukrajinca,
i nastavit će slati novac, pomoć i oružje kako bi ovaj sukob trajao što je duže moguće kako bi isisali Ruse.
Pa, mislim da je Trump nedavno rekao da želi okončati ovaj rat.
Kad bi zaustavio rat, stala bi i mašina za mljevenje mesa.
Ali mislim da on ima druge razloge za zaustavljanje rata.
Željeli bismo malo razgovarati o vašim razmišljanjima o trenutnom stanju NATO posredničkog rata u Ukrajini.
A pogledajmo one koji su odgovorni za pokretanje rata protiv Rusije i sada ga održavaju.
Što žele ljudi poput Victoria Nuland i Antony Blinken, američki državni tajnik?
Koji je njihov cilj tamo?
Znate, to je dobro pitanje.
I mislim da je pitanje koliko daleko unatrag želite otići u geopolitičku povijest.
Svakako mislim da je strategija Carstva, Britanskog Carstva krajem 19. stoljeća, Američkog Carstva u 20.,
jako dugo vremena bila držati Ruse i Nijemce odvojenima. Na taj se način rat mogao održavati.
Jer kad bi svaki vodio svoj politički ili gospodarski put, ali s druge strane održavao dobre međusobne odnose, to bi
bila ozbiljna prijetnja, primjerice, sposobnosti Britanaca ili Amerikanaca da kontroliraju europski kontinent.
I kao što je primijećeno prije više od jednog stoljeća, od vremena Mackindera, Halford Mackinder i pojavom
geopolitike kakvu danas poznajemo, ovo je područje središte takozvane globalne šahovske ploče.
I koja god moć kontrolira, ona u biti ima kontrolu nad planetom.
I to se shvaća već više od jednog stoljeća i upravo je zato oduvijek bilo potrebe zabijati klin
između Rusa i Nijemaca ili Europljana općenito.
I mislim da je to i danas aktualno.
To je još uvijek dio strategije.
Da, obavio sam intervju s operaterom web stranice Antiwar.com.
On pravi sjajan antiratni podcast.
Horton. Da, Scott Horton.
I rekao je: Zadnja stvar koju Zapad želi je njemačko-rusko jedinstvo.
I kaže da bi najgore bilo da Njemačka i Rusija ikada više zarate jedna protiv druge.
I vidjeli smo što se događa kada se to dogodi.
Da, imamo ovo.
Vratimo se na Trumpovu izjavu da će okončati ovaj rat.
Što znate o njegovom dobrom prijatelju Larryju Finku, predsjedniku BlackRocka, koji slučajno ima savjetodavnu ulogu u
obnovi Ukrajine i odgovoran je za ukrajinski razvojni fond?
Da. Točno je kako si opisao.
BlackRock je, inače, najveća investicijska tvrtka na svijetu, koja posjeduje, ako ne većinu, barem
veliki dio dionica praktički svih Fortune 500 kompanija.
I BlackRock, posebice Larry Fink, izvršni direktor BlackRocka, također je jako uložio u rekonstrukciju Ukrajine, koja
je naravno stavljena u kontekst digitalne transformacije.
Ovaj proces je pokrenut prije sadašnjeg sukoba, ali je svakako proširen.
A Larry Fink je otvoreno govorio o tome kako ovo predstavlja savršenu priliku za potpunu
digitalnu transformaciju vlade i gospodarstva.
Dakle, to je upravo ono što oni pokušavaju učiniti.
I naravno ovo je procvat i koruptivni biznis u obliku milijardi eura, milijardi dolara za onoga tko
može staviti usta u ovaj kolač i pojesti ga najviše.
Čini se da je Larry Fink definitivno u poziciji da bude onaj vampir koji pije krv u grlu čovječanstva.
Istraživao sam pozadinu Larryja Finka i njegovu umiješanost u Ukrajinu i njegovu intervenciju tamo i naišao sam na
konferenciju koja je održana u New Yorku prije nekoliko godina.
Jeste li ikada čuli za “Dealbook Summit“ koji sponzorira The New York Times?
Čuo sam za to, da, ali nisam pratio postupak.
Pa, pročitao sam sitna slova.
Rečeno je: "Na summitu će govoriti i mandatar Benjamin Netanyahu, ukrajinski predsjednik Volodymyr Zelensky, šef
META-e Mark Zuckerberg, američka ministrica financija Janet Yellen i šef BlackRocka Larry Fink."
Svi ti ljudi zajedno na summitu u New Yorku.
Što ti kažeš na to?
Samo to me ni najmanje ne iznenađuje.
Rekao bih da su to upravo ljudi od kojih bismo očekivali da se okupe da razgovaraju o tome i pokušaju izvući korist od
toga na svaki način, i financijski i geopolitički i vojno.
I naravno svaki glumac za ovim stolom ima svoje razloge zašto je za ovim stolom,
ali svakako se mogu složiti oko plana isisavanja ukrajinske krvi za borbu protiv Rusa - nešto što bi mnogi
različiti ljudi za ovim stolom htjeli učiniti upravo sada.
Pa, James, niste djelovali puno nadajući se u pogledu mogućih posljedica trenutne krize u Izraelu.
Optimistički, koji je razumno razuman scenarij za ishod rata u Ukrajini bez preuzimanja BlackRocka u zemlji?
Da. Pa, kao što sam rekao, ovo je sada vrlo teško.
I mislim da su svi do sada igrali na svoje karte da je teško zamisliti da postoji način da se sada odmakne od te provalije.
Jer mislim da se Rusi sada ne mogu povući, a da ne postignu barem nekakvu mjeru očuvanja obraza u
Donbasu u odnosu na navodne geopolitičke ciljeve.
Ali u isto vrijeme, Ukrajina je sada čvrsto predana putu prema zapadnim integracijama, uključujući članstvo u NATO-u.
A na nedavnoj konferenciji NATO-a uvjeravano je da je put Ukrajine u članstvo u NATO-u nepovratan.
To se neće dogoditi sutra, ali će se dogoditi.
To je, naravno, bila crvena linija koju su Rusi povlačili jako, jako dugo. Čak i prije Putina.
Ideja NATO-a u Ukrajini bila je ova crvena linija.
Stoga je teško zamisliti mjeru očuvanja obraza koja bi bila moguća u ovom trenutku, ne barem kako ti kažeš...
Čak i da sukob završi sutra, imamo vladu u Kijevu posvećenu digitalnoj transformaciji, akviziciji
BlackRocka, Palantira i drugih tvrtki koje ulaze u ovu igru.
U ovom trenutku teško je zamisliti da bi mogli biti izbačeni iz vlade u Kijevu.
Tako je. Dobro. Sada, James, prijeći ćemo na našu drugu temu, CBDC.
A ovu temu otvorio bih s nekim vijestima od prošlog vikenda, počevši od pretprošlog tjedna.
Znate, glava mi je bila puna, bio sam jako zaposlen tijekom radnog dana i nisam razmišljao o stvarima i nisam
baš ništa istraživao i provjeravao sam svoj Twitter feed.
Tako da nisam znao puno o cijeloj ovoj aferi s CrowdStrikeom.
Nisam ni znao što je CrowdStrike dok mi danas netko nije rekao da je to tvrtka za sigurnost softvera.
Ali nešto se dogodilo u petak i iz nekog razloga nisam mogao pristupiti digitalnim zapisima u svojoj banci.
Na mobitelu imam aplikaciju koja mi omogućuje pregled bankovnog računa i transakcija. I pisalo je "nije dostupno preko vikenda".
A onda je moj prijatelj rekao, da, to bi moglo biti zbog stvari s CrowdStrikeom.
Spomenuo je da je otkazano stotine letova.
Spomenuo je da YouTube jutros nije radio tri sata, da su banke bile zatvorene i tako dalje.
A moja misao je bila, budući da govorimo o CBDCs-ovima, da bi ovo crno oko trebalo biti za ideju prebacivanja svega na digitalno.
Ne mislite li da su ljudi zabrinuti da će izgubiti pristup gotovini i da neće imati načina trošiti, a da ne
budu 100% ovisni o ovom digitalnom novcu koji žele uvesti?
Drago mi je što ovu raspravu stavljate u ovaj kontekst,
jer u ovom trenutku postoje deseci tisuća, možda čak i više, čija su putovanja prekinuta, njihovi bankovni računi izgubljeni,
itd. zbog ovog događaja koji se događa jednom u stoljeću, ovog strašnog poremećaja koji se upravo počeo odvijati.
Ali ljudi bi sada barem trebali razmišljati kao prioritet o tome je li dobra ideja učiniti cijeli naš život, našu ekonomsku
egzistenciju, ovisnom o ovoj digitalnoj tehnologiji, koja je barem osjetljiva na slučajne kvarove i lažna ažuriranja, a da ne
spominjemo stvarne napade, koje provode pravi žrtveni jarci izvana ili kao napadi pod lažnom zastavom
generirani na neki način ili možda samo Božjim činom.
Znamo ovo.
EMF, Sunčevo zračenje, Carringtonov događaj.
Znamo koje vrste stvari mogu uništiti ili poremetiti naše elektroničke živote kakve poznajemo u trenu.
U određenom smislu, bilo je gotovo ohrabrujuće vidjeti što se dogodilo s problemom CrowdStrikea rukopisnog pisanja ukrcajnih
karata putnicima jer se one nisu mogle ispisati elektronički.
Niste mogli upotrijebiti QR kodove.
Doslovno su ih ručno ispunjavali.
I barem vas tjera na razmišljanje o tome koliko smo uronjeni u ovu digitalnu matricu da je vidjeti rukom
ispisanu ukrcajnu kartu šokantno u današnje vrijeme.
Ali da, ljudi su nekada stvari bilježili olovkom i papirom.
Zašto smo odustali od ovoga?
Koje smo vitalne, hitne probleme riješili umetanjem cijelog našeg života u ovu digitalnu matricu?
Mislim da biste ovo mogli primijeniti na toliko stvari koje imaju novo rješenje, a prvo pitanje koje bismo si trebali
postaviti je: Pa, što nije u redu s ovim što imamo ovdje?
Imam na primjer, prilično dobar prijem, barem kad sam ja bio u Japanu, sa starom 3G mrežom.
Zašto nam trebaju 4G ili 5G?
I oni to stalno proširuju i govore nam da je to apsolutno potrebno za naš daljnji opstanak.
Ali ne moram preuzeti film za 19 sekundi umjesto za 53 sekunde.
Dopustite mi da spomenem Neila Postmana, autora knjiga poput "Amusing Ourselves to Death". (Hrvatski: Zabavljamo se nasmrt)
Bio je vrlo zanimljiv i napredan autor koji je bio produktivan i aktivan u 1980-ima i 1990-ima.
Pisao je o Internetu koji je tek nastajao.
I održao je niz govora o tehnološkim pitanjima.
Ne sjećam se pod kojim imenom je održan ovaj govor. Ali ako pogledate Neil Postman "pitanja o tehnologiji", naći ćete ova.
Vjerujem da je artikulirao četiri pitanja koja bismo si trebali postaviti s bilo kojom novom tehnologijom koja se predloži.
Jedan od njih je: Koji je problem za koji bi predložena tehnologija trebala biti rješenje?
I je li to stvarno problem?
I je li to doista rješenje?
I on to razlaže na izvrstan način za koji mislim da je danas još relevantniji nego što je bio
kad je održao taj govor prije tri desetljeća.
To zvuči zanimljivo.
James, znam da smo obradili ovu temu u našem zadnjem intervjuu, ali imamo puno više
gledatelja koji ovo gledaju na AZK konferenciji.
I mislim da neki ljudi još uvijek žele znati koja je razlika između CBDC-a i, na primjer,
Apple Paya ili drugih digitalnih sustava plaćanja.
I zašto je 93% svih središnjih banaka odjednom aktivno uključeno u razvoj ovih CBDC-ova?
Infrastruktura digitalnog plaćanja koja sada postoji i koju sada koristite temelji se na obliku novca na koji smo navikli.
To se odnosi na novac od privatnih klijenata u poslovnom bankarskom krugu.
Ima puno toga za razumjeti o monetarnim smicalicama i glupostima koje su napravili nadobudni čarobnjaci s Wall Streeta, pokrivaču
koji su navlačili na oči šire javnosti mnogo, mnogo stoljeća.
Ali ideja je da danas u većini zemalja postoji monetarni sustav na dva kolosijeka.
Jedan je monetarni sustav na veliko, koji je za same banke, komercijalne banke, koje same imaju rezervne račune kod središnje
banke. I bilo da je to EZB ili Bank od Japan ili Federal Reserve u Sjedinjenim Državama, te komercijalne
banke pohranjuju rezerve i obavljaju međusobne transakcije unutar ovog veleprodajnog kruga.
Mi, ti i ja i svi ostali koji ovo slušamo, imamo svoja sredstva u ovim komercijalnim bankama, a to je maloprodajni krug,
to su dvije potpuno različite stvari, novac koji banke koriste u veleprodajnom krugu tehnički je
drugačiji od novca koji koristimo u svakodnevnom životu.
Dakle, kada plaćamo s Apple Payom ili sličnim, koristimo novac od transakcija privatnih klijenata.
To je novac koji stvara banka za stanovništvo.
Sustav komercijalnog bankarstva općenito.
Većina novca dolazi iz duga prema poslovnim bankama.
Oni imaju pravo, kroz magiju svog bankarskog ugovora, stvoriti taj novac posuđujući ga nama.
Oni ne odlaze u trezor banke i izvlače svežanj gotovine svaki put kad vam posude novac, oni stvaraju novac koji im zatim dugujete
- uključujući kamate! ‒ divna ideja ako ste bankar, svakako.
Ono što CBDC jest je ideja da ćemo po prvi put imati izravan pristup novcu središnje banke.
Naravno, danas već postoji novac koji izdaje središnja banka.
Ako izvadite jednu od novčanica, bez obzira u kojoj zemlji živite, ako izvadite jednu od papirnatih novčanica, ako čak imate jednu u
novčaniku, jer većina ljudi plaća bezgotovinsko, na njoj će pisati nešto poput: ovdje u Japan "Bank od Japan",
u Sjedinjenim Državama novčanica "Federal Reserve", jer je to izraz odgovornosti središnje banke.
Ovu novčanicu zapravo izdaje sama središnja banka.
Dakle, to je jedini način na koji središnja banka može staviti novac izravno u gospodarstvo, a to je samo djelić gospodarstva.
Međutim, u svemiru CBDC-a, moći će prenijeti svoj izraz odgovornosti središnje banke izravno u vaš digitalni novčanik jer
ćete sada imati račun. Ovisno o tome kako oni to postave, ali na ovaj ili onaj način imat ćete račun kod same središnje banke.
A oni će moći ne samo revidirati i kontrolirati vaše transakcije, već i dobiti uvid u vaše transakcije i potencijalno, kao što su
istaknuli mnogi, uključujući političare u Ujedinjenom Kraljevstvu i drugdje koji su vrlo uzbuđeni zbog ove mogućnosti,
možete programirati što može i ne može dogoditi s ovim novcem.
Tako, na primjer, ako postave ograničenje da taj mjesec možete kupiti samo određenu količinu mesa,
jer znamo da konzumacija mesa ljuti bogove vremena.
Ako postave ograničenje, mogu nametnuti to ograničenje sprječavajući vas da kupite više od dodijeljene
količine mesa digitalnom valutom njihove središnje banke.
I to će biti automatska stvar koju nećete moći zaobići ako odlučite to implementirati na ovaj način.
Ili bilo koji drugi broj zamislivih ograničenja mogao bi se staviti na snagu u stvarnom vremenu s pritiskom na
digitalni prekidač, što predstavlja apsolutno strašnu količinu kontrole nad gospodarstvom izravno od strane središnjih bankara.
Da, a upravo ste odgovorili na moje sljedeće pitanje, a to je bilo: Što mislite da bi bilo najatraktivnije za državu?
Rekao bih da je to sposobnost da pomno pratimo svoju imovinu i troškove i, ako je potrebno, kontroliramo kako ih koristimo.
Apsolutno, i trebao bih napraviti razliku jer, kao što sam to izložio, način na koji bankovni sustav
trenutno postoji, komercijalne banke su umetnute između središnje banke i nas samih.
Dakle, komercijalne banke su važan dio ovoga, i očito imaju nevjerojatnu kontrolu nad ekonomijom upravo sada.
Nećete se lako odreći te kontrole.
Dakle, možemo zamisliti mnogo načina kako će CBDC sustav biti strukturiran.
Jedan od njih mogao bi biti da središnja banka delegira svoju sposobnost održavanja i provjere računa poslovnim
bankama ili barem provjerenim financijskim institucijama.
Tako ćete i ovdje djelovati kao posrednik.
To bi središnje banke, barem naizgled, stavilo na samo jednu ruku od procesa: “Oh, mi ne
kontroliramo ništa od ovoga. To će raditi poslovne banke.”
S obzirom na političku i ekonomsku stvarnost strukture bankarskog sustava, prirodno se postavlja pitanje tko regulira te
komercijalne banke i govori im što mogu, a što ne mogu raditi.
To su regulatorna tijela središnje banke i vlade.
I vidjeli smo da se ta moć zlorabi u prošlosti.
Na primjer, pod Obaminom administracijom, Ministarstvo pravosuđa naredilo je komercijalnim bankama u Sjedinjenim Državama da
zamrznu račune ljudi koji su pružali savršeno legalne, iako neugledne, usluge, kao što su porno zvijezde,
trgovci streljivom, zajmodavci novca i drugi gospodarski sektori s kojima se vlada nije složila.
Zahtijevala je da banke uklone te klijente iz prometa.
Same su banke bile te koje su se pridržavale.
Oni su bili ti koji su zamrznuli račune tih klijenata, ali su to učinili jer je FDIC, jedan od regulatora bankarskog sustava
u Sjedinjenim Državama, rekao: "Nećemo osigurati vaše depozite.
Mogli bismo vas ukloniti s popisa ako ne udovoljite našim zahtjevima da se riješimo ovih ljudi.”
Dakle, iz ovog primjera možemo vidjeti kako se ova vrsta sustava može izgraditi.
Opet, ovo neće izgledati baš kao scenarij noćne more središnjih bankara koji izravno kontroliraju
svoje novčanike, ali će značiti gotovo istu stvar.
Da, mogu zamisliti kako će ga pokušati učiniti ukusnim za nas.
I ovo je jedna od onih “kad su doveli komuniste...” situacija.
Prvo su došli po zajmodavce na Skid Rowu .
Pa ne volimo te ljude.
Ne volimo ni porno zvijezde.
Oni će ga učiniti privlačnim.
Dakle, koliko smo blizu CBDC sustava?
Znači li to kraj gotovine?
Oni sigurno mogu koegzistirati i vjerojatno će neko vrijeme.
To ne mora nužno značiti da više neće postojati nešto poput gotovine.
Međutim, već smo vidjeli kako se bezgotovinsko društvo razvilo i koliko brzo se to dogodilo.
Nalazimo se na točki gdje se japansko gospodarstvo još uvijek uglavnom temelji na gotovini, iako se to mijenja.
Ali sjećam se da sam prisustvovao konferenciji u Engleskoj prošle godine i bilo je stvarno šokantno,
iako sam toga svjestan, istraživao sam i pričao o tome.
Bilo je doista šokantno čak i ući u brojne kafiće i restorane te maloprodajne trgovine koje doslovno nisu primale gotovinu.
Sve doslovno bez gotovine.
I to je također bio šok za moj sustav, ali već je stvarnost.
Stoga se može zamisliti da će doći do razdoblja koegzistencije kada se CBDC uvedu.
Ali moglo bi se vrlo dobro zamisliti da bi se gotovina mogla eliminirati zbog nekog lažnog
financijskog događaja ili drugog hitnog opravdanja.
A većina ljudi ovih dana vjerojatno ne bi ni trepnula.
Tako je. Pa, kada posjetite lokalni supermarket, koliko ljudi vidite sa svojim iPhoneom, s
karticom, s Easy Pay karticom umjesto gotovine?
Mislim, nije li to prilično uobičajeno?
Nažalost, da.
Kažem "nažalost" jer sam bio vrlo sretan zbog činjenice da je Japan još uvijek u velikoj mjeri gospodarstvo
temeljeno na gotovini do te mjere da možete kupiti automobil gotovinom i da to nije ništa neobično.
Ali to se doista mijenja, i to vrlo brzo, jer sustavi bezgotovinskog plaćanja ne samo da se
uvode kod nas, nego se sve više aktivno promoviraju.
I nažalost, ljudi koji plaćaju mobitelom ili karticom danas su puno češći nego što je to bio slučaj u prošlosti.
Čak i ovdje u Japanu, koji je bio jedna od rijetkih iznimaka u razvijenom svijetu kao
gospodarstvo temeljeno na gotovini, to se mijenja.
Pretpostavljam da ćemo za nekoliko godina doći do točke u kojoj će bezgotovinsko plaćanje biti češće nego plaćanje gotovinom.
Što možemo učiniti po tom pitanju, osim što češće plaćati gotovinom?
Što još imamo u rukavu?
Pa, rekao bih da je to vrlo, vrlo dobar pristup.
I mislim da je ovo jedan od onih problema koji je očito društveni problem koji nitko ne može
riješiti sam, ali svi moramo učiniti svoj dio.
A naša uloga su bojkoti i svjesne odluke o kupnji.
I ne samo u izbjegavanju trgovina koje rade bez gotovine,
ali naravno i u podršci trgovinama, tvrtkama, trgovcima na malo ili ljudima koje poznajete koji su voljni ponuditi usluge ne samo
za gotovinu, već i za plemenite metale, kriptovalute, u mjenjačkim prstenovima ili drugim
verzijama valuta zajednice, što god to jest.
Nisam ovdje da prosuđujem što biste trebali koristiti.
Mislim da biste trebali koristiti sve osim CBDC-a.
I to je jedna od stvari:
Sve dok naprežemo te mišiće i nastavimo graditi zajednicu koja će imati barem podršku u slučaju ove tranzicije - tako da kada dođe
do uvođenja bezgotovinskog novca i više ljudi krene tim putem, još uvijek ima ljudi koji su voljni, čak zaobilaznim putem i
proći kroz neugodnosti ako je potrebno kako bi mogli platiti gotovinom ili plemenitim metalima ili nečim
drugim - onda se barem ova ekonomija može nastaviti.
Zasigurno će se većina ljudi pridružiti bezgotovinskom pristupu kako bi napredovali, ali
ljudi će imati priliku da podrže ovu zajednicu.
Ali ako ne treniramo te mišiće, nego umjesto toga samo kažemo, "Oh, ovo je nekako neugodno,
samo želim otići u supermarket i kupiti ovu stvar.
Pretpostavljam da ću ovaj put morati platiti bez gotovine.”
Što više to radimo, što nas više preuzima bezgotovinski svijet.
Na kraju, radi se o našem sustavu navika i moramo se naviknuti podnositi neugodnosti kako bismo podržali svijet
kakav želimo, kako bismo izbjegli svijet koji ne želimo.
Amen za to, James.
Približavamo se kraju našeg vremena.
Rado mogu dodati nešto osobno što me se tiče i malo odudara od scenarija.
Želio bih ti opisati hipotetsku situaciju, James, i saznati kako bi ti reagirao u toj situaciji.
Znam da se toliko šale o ovoj temi i da špekulacije potpuno izmiču kontroli na način koji bi vam mogao smetati jer
skrećemo s puta i idemo u zečju rupu na svim mogućim razinama.
Ali moram vas pitati o navodnom pokušaju atentata 13. srpnja, bi li to bilo u redu?
Naravno, da.
Recimo da vodite konferenciju i pojavi se pitanje navodnog atentata 13. srpnja.
Ljudi se uzrujaju, postoje razna nagađanja o tome što se stvarno dogodilo, a vi nekako skrenete s puta.
Uzimaš svoj čekić i vraćaš mir.
Što u ovakvoj situaciji činite da zadržite ljude na pozitivnom putu, što biste rekli?
Mislim da je u trenutku kada su ljudi izrazili zanimanje za to prekasno da se to jednostavno prekine.
Nikada se ne bih usudio govoriti ljudima o čemu bi trebali razmišljati ili gdje bi trebali posvetiti svoje
vrijeme ili pažnju. Niti barem da im kaže da ne posvećuju svoje vrijeme ili pažnju ovoj ili onoj stvari.
A i da jesam, tko bi me slušao i zašto?
No, sa sigurnošću bih mogao reći da je značaj ovakvog događaja za mene, kao nekoga tko ne vjeruje u politički sustav i proces koji
nam je dat četverogodišnjom „kutijom za robove“, nije relevantan bez sveobuhvatnih pitanja digitalnih valuta
središnje banke i sukoba u Izraelu i Ukrajini i drugih stvari o kojima smo danas razgovarali.
Pravo značenje ovoga nema nikakve veze s ovim ili onim političkim kandidatom.
Radi se o tome što ljudi koji kontroliraju ovaj sustav žele da vjerujemo da se dogodilo i zašto žele da u to vjerujemo.
Dakle, ako bih mogao nešto reći u takvoj zamišljenoj situaciji, jednostavno bih rekao da bi možda bilo korisnije pogledati: što
taj događaj znači, zašto smo kontrolirani da razmišljamo o tom događaju na određeni
način i da razgovaramo, u čijem je to interesu?
Ako prihvatimo ovaj narativ kakav nam je nametnut, kamo nas to vodi i do kakvog ishoda?
A ako se ne može naći neki drugi razlog, onda možda samo zato da nas ponovno uvuče u političku raspravu i da se svi
opet fokusiraju na to koju stranu ove kontrolirane lijevo-desne grabežljive ptice želimo politički podržati.
Samo da privuče ljude natrag u ovaj sporedni cirkus, to bi mogao biti pravi smisao takvog događaja.
Zato bih to barem stavio na raspravu.
Vrlo dobro, vrlo dobro.
U redu, zadnje, zadnje pitanje, James, zadnje pitanje:
Jeste li bili iznenađeni kada je Julian Assange pušten na slobodu?
Mislim da je tako, čak i ako samo zbog dugotrajnog narativa kao što je sukob u Ukrajini
ili sukob u Afganistanu ili bilo što drugo.
Čini se kao da u određenom trenutku postaje stvarni cilj zadržati ga u ovom beskrajnom procesu, u ovom statusu.
Ne kažem da bi bilo zanimljivo vidjeti to na sudu, ali nisam siguran želim li to vidjeti na sudu i kako će ispasti.
U svakom slučaju, iznenadilo me.
Nisam ovo očekivao.
Ne vidim to kao čudesnu pobjedu za slobodu govora, makar samo zato što je sve što je stvarno odlučeno
bilo: "Da, kriv sam, kriv sam, sada me pustite van."
A to zapravo ne pomaže s temeljnim problemom da je uspostavljen presedan da je normalna novinarska praksa nezakonita.
I to je u biti ono što je ovdje utvrđeno.
Srećom, jer moglo je biti i gore.
Također je mogla postojati stvarna sudska presuda da je ono što je učinio nezakonito, što bi predstavljalo još gori presedan.
Ali moglo je bolje,
jer bilo bi puno bolje proglasiti nevinim nekoga tko je samo radio novinarski posao.
Definitivno, definitivno.
Mogli bismo reći da bismo možda trebali proslaviti njegovo puštanje na slobodu, ali bi naša slavlja trebala
biti malo stišana jer su nastala kao rezultat dogovora.
Trebali bismo, kao i uvijek, nastaviti isticati činjenice i probleme koji okružuju ovaj slučaj,
a ne razmišljati o osobnostima umiješanih ljudi.
Slažem se, potpuno točno.
Pa, dragi sudionici AZK konferencije, što kažete na veliki pljesak za James Corbett?
Divno, hvala. Prikazali su duboki kontekst i stavili ga na stol.
Cijenimo te, volimo vas oboje.
Hvala ti, Dan, za tvoje fantastično vodstvo.
Ove produkcije nastale su povodom konferencije koalicije protiv cenzure u Švicarskoj. AZK nema nikakve financijske interese. Ni
inicijatori, ni spikeri ni Kla.TV za te snimke nisu dobili honorar. Željeli bismo izričito naglasiti da se ovaj
video može reproducirati onoliko puta koliko želite u nepromijenjenom obliku i distribuirati besplatno.
AZK nije odgovoran za sadržaj bilo kojeg doprinosa. AZK je i politički i vjerski neutralna i stoga ne ocjenjuje govornike.
Prilozi služe samo za daljnje informacije i ne odražavaju mišljenje AZK. AZK je neutralna informativna točka u svakom
pogledu. Svaki govornik predstavlja samo svoj doprinos, a ne i za druge doprinose ili AZK, jer ne postoje međusobne veze.
Važna napomena: Ovdje predstavljene informacije provjerene su prema našem najboljem saznanju i uvjerenju. Međutim, govornici i
producenti ne preuzimaju nikakvu odgovornost za posljedice proizašle iz radnji ili propusta koji se
odnose na sadržaj ovog videa. Svatko je sam odgovoran za to kako će se nositi s onim što čuje.