Generell informasjon om lovbestemmelser og AZK-reglene finner du på slutten av presentasjonen.
[Jøss, for en dag!
Nå fortsetter det.
Vi kommer til neste koryfé.
I neste episode setter vi fokus på Midtøsten-konflikten, og vi får lov til å stille våre eksplosive
spørsmål til en annen opplysningsgigant som bor i Japan.
Og han blir intervjuet av vår fantastiske Kla.TV-korrespondent Dan fra USA.
Japan, USA, oss her i Sveits, så denne gangen har vi å gjøre med en tidsforskjell på 15 timer mellom disse to mennene
og en tidsforskjell på syv og åtte timer til oss i Sveits.
Vi vil gjerne takke deg for dine verdifulle tjenester og ta en titt på biografien til hvem på forhånd?
Av James Corbett.
James, vi trenger deg!
James Corbett er født og oppvokst i Canada.
Han har en mastergrad i filosofi fra Trinity College i Dublin, Irland.
Etter å ha flyttet til Japan grunnla James Corbett nettstedet "The Corbett Report" i 2007 som en plattform for uavhengige,
kritiske analyser av politikk, samfunn, historie og økonomi.
På den tiden drev han nettstedet ved siden av jobben som engelsklærer.
Omtrent fire år senere ble han undersøkende journalist på heltid.
Siden den gang har han mottatt en rekke priser for sitt journalistiske arbeid, og han har vært en ettertraktet
foredragsholder ved ulike universiteter, på TEDxGorningen og for uavhengige
undersøkelseskomiteer som National Citizens Inquiry i Canada.
I årenes løp har James Corbett gitt ut mange avslørende dokumentarer, som "9/11: The Suspects", "A Century of Enslavement:
The Story of the Federal Reserve" og "Who is Bill Gates?".
Hans grundige forskning er offentlig tilgjengelig på nettstedet hans og i hundrevis av
podkastepisoder, intervjuer og andre formater.
Over 300 000 abonnenter følger ham bare på de sosiale kanalene hans.
I 2018 lanserte han den årlige negative "Fake News Awards", som han bruker til å dokumentere
de mest forvrengte nyhetene fra systemmediene.
James Corbett snakker i dag om temaet "Midtøsten-konflikt og digitale sentralbankpenger: et absolutt skrekkscenario!"
James Corbett, tusen takk for at du er her igjen.
Ikke noe problem.
I dag skal vi snakke om krigen i Midtøsten og DSPB .
Så hvis du og lytterne våre er klare, går vi rett på sak.
Kjære seere, er dere klare?
La oss begynne med dette: Du har referert til 7. oktober som Israels Nine-Eleven .
Hvordan skjer det? Hvordan passer disse to tingene sammen?
Vel, jeg er tydeligvis ikke den eneste som har brukt det uttrykket.
Faktisk brukte mainstream-mediene dette uttrykket umiddelbart etter angrepene den 7. oktober.
Og selvfølgelig bruker de begrepet i forbindelse med et spektakulært, storstilt terrorangrep som ikke var
det vi ble fortalt at det var, og som rettferdiggjør en pågående, antakelig uendelig krig mot terror.
Jeg bruker sammenligningen på en helt annen måte fordi, som de som kjenner til arbeidet mitt vet, har jeg plukket fra hverandre
terrorangrepene under falskt flagg den 11. september fra mange forskjellige vinkler, blant annet ved å se på
pengesporet og krigsspillene som foregikk den 11. september.
Og vi ser også på noen av de mistenkte og personene rundt 11. september, etterretningsagentene og
-organisasjonene som aktivt samarbeidet med og på mange måter skapte Al-CIAda, også kjent som Al-Qaida.
Så når jeg sier at 7. oktober var Israels 11. september, mener jeg det i denne sammenhengen, som en iscenesatt eller provosert
falsk flagg-hendelse som ble brukt for å rettferdiggjøre en militær og politisk agenda som allerede var satt på forhånd.
Når du nå sier at krigen aldri vil ta slutt, så ser jeg det slik at Israel har intensjoner i Gaza.
Ser du en måte å få slutt på krigen i Gaza på?
Hvordan vil det ta slutt? Bør det ta slutt?
Jeg mener, det uendelige er at hvis de fortsetter å ha fiender i nærheten, kommer de til å fortsette å tappe den
amerikanske statskassen for å holde våpentransportene i gang.
Men apropos Gaza, ser du for deg en slutt på denne situasjonen?
Jeg kan dessverre se hvordan det kan ta slutt.
Og dessverre er de fleste alternativene ikke hyggelige.
De inkluderer utryddelsen av det palestinske folket fra Gazastripen.
Dette har flere ministre i det israelske parlamentet hentydet til når de har snakket om å utslette
Gazastripen eller eliminere det palestinske folket.
Og dessverre blir disse menneskene selvfølgelig avfeid med: "Å, de er ekstreme ytterkantsgrupper på ytre høyre.
De representerer ikke flertallet i den israelske regjeringen."
Men det er interessant å merke seg at Netanyahus politiske koalisjon for tiden er avhengig av nettopp slike mennesker.
Så tanken om at dette faktisk kan ende med en etnisk rensing av Gazastripen, er ikke et så lite randfenomen i israelsk politikk.
Og så er det selvfølgelig spørsmålet om Vestbredden, der det i årevis har vært en åpen og samordnet politikk
fra en stor del av den israelske politiske klassen å videreføre og utvide de ulovlige bosetningene.
Dette skjer på Vestbredden.
Så sent som i forrige uke avgjorde Den internasjonale domstolen i en foreløpig dom at den israelske
okkupasjonen av de okkuperte palestinske områdene er ulovlig.
Dette bekrefter nok en gang at dette er en ulovlig okkupasjon, og at Israel må gjøre alt de kan for å
få slutt på det de holder på med så snart som mulig.
Men hvordan ser det ut?
Og dessverre ser jeg som sagt mange muligheter.
Jeg kan se for meg mange måter dette kan ende på, særlig på Gazastripen.
Det kan for eksempel ende med en fullstendig utslettelse av det palestinske folket, eller i det minste med at så mange mennesker
blir fordrevet at det blir uholdbart for palestinerne i Gaza å overleve, eller i det minste at det åpnes
nye veier og nye områder for israelsk bosetting i Gaza.
<Men alt som ligner et militært perspektiv, for eksempel at Hamas virkelig ville kjempe i en krig mot den israelske regjeringen og
at det virkelig ville være to styrker som kjempet mot hverandre, og at det kunne gå begge veier, tror
jeg er en falsk fortelling som er blitt implantert.
Det som skjer der, er ikke en krig.
Det er en slakting, en stor slakting som finner sted akkurat nå.
Og når vi ser utover Gazastripen til Vestbredden, ser vi Jerusalem, Golanhøydene, hvert eneste ett av disse stedene.
Så vi kan ekstrapolere og si at målet muligens er å utrydde palestinerne fra hele Israel, kan vi ikke det?
Som jeg sa, dette er ikke en ekstrapolasjon eller en teori.
Dette er noe det har vært snakket aktivt og åpent om, i hvert fall av enkelte medlemmer av det israelske parlamentet.
Og når de gjør det, når disse ministrene kommer med disse uttalelsene, vil Netanyahu vanligvis komme med
en eller annen form for uttalelse: "Å, dette går for langt, å, vi støtter ikke denne ideen."
Men som sagt, den politiske koalisjonen som holder Netanyahus regjering sammen, avhenger av
ministrene som kommer med denne typen uttalelser.
Og det er mange av dem.
Jeg er i ferd med å dokumentere dette for en kommende podkastepisode.
Så jeg ser på disse dataene akkurat nå, og jeg kan si at det finnes rikelig med dokumentasjon på uttalelser
fra en rekke israelske politikere som oppfordrer til utryddelse av det palestinske folket.
Så dette er ikke en marginal idé som bare blir uttrykt av noen få mennesker. Det er ytret av folk i maktposisjoner.
Og det er som sagt i det minste én måte vi kan forestille oss en slutt på denne
konflikten på, om enn på den verst tenkelige måten.
Ja. Vel, og Netanyahu vil tone ned kommentarene sine avhengig av hvem som lytter til ham.
Jeg mener, han vil prøve å bagatellisere ideen, men en annen dag vil han sidestille
Gazas befolkning med Amalek, som må elimineres.
Ja. Og dette har selvfølgelig også med israelsk innenrikspolitikk og politiske sykluser å gjøre.
Og det er et dokumentert mønster i Netanyahus karriere at han kommer med de mest provoserende og krasseste
uttalelsene om den mest aggressive politikken overfor palestinerne i tider med hardt omstridte politiske valg.
Han vil i hovedsak kurtisere høyresidens stemmer som vil holde ham i embetet.
Men så er det også en fare for at Netanyahu får skylden for alt.
Han er absolutt en dominerende kraft i israelsk politikk. Og har vært det i flere tiår.
Men det er ikke den eneste kraften.
Og vi risikerer å tro at hvis vi bare kunne få en mer sindig israelsk statsminister som Naftali Bennett eller
Ehud Barak, som var en av Jeffrey Epsteins fortrolige, eller noen andre til makten, så ville alt bli bra.
Men jeg tror det er en falsk narrativ som har blitt plantet i denne samtalen.
Det er et grunnleggende spørsmål som har stått i sentrum for israelsk politikk siden opprettelsen av den
israelske staten, gjennom terrorangrepene som førte til opprettelsen av den israelske staten.
Det vet vi.
Igjen: Dette er ikke konspirasjonsteorier. Dette er dokumentert historie.
For eksempel angrepet på King David Hotel i 1946, som var det største terrorangrepet i historien på den tiden, og
som rystet verdens samvittighet og drepte dusinvis, hundrevis av mennesker og skadet mange, mange flere.
Det var et helt uforskammet angrep.
Og det var et målrettet terrorangrep utført av dem som senere skulle bli det politiske etablissementet i Israel,
som en del av deres plan om å drive britene ut av Palestina.
Og dessverre hadde han stor suksess.
Grunnlaget for den israelske staten var derfor helt fra begynnelsen av basert på terrorisme og vold mot palestinerne.
Og dessverre har ingenting endret seg de siste 75 årene.
Når du sier at denne terrorgruppen ble det politiske etablissementet, mener du Irgun?
Ja. Og faktisk, navnet er borte for meg nå.
Men jeg dokumenterte det i min siste podkastepisode ("Møt Benjamin Netanyahu, krigsforbryter") "Møt:
Benjamin Netanyahu, krigsforbryter" dokumenterte det.
Spesielt Irgun-lederen som var ansvarlig for operasjonen på King David Hotel, ble hyllet av Netanyahu som et
eksempel på grunnleggelsen av den israelske staten - han var en av grunnleggerne av den israelske staten.
I 2006, på 60-årsdagen for dette dødelige bombeangrepet, ble en minneplate avduket av den israelske regjeringen.
Den britiske ambassadøren sa den gang at det var helt bemerkelsesverdig at en fri, liberal og
demokratisk stat bokstavelig talt ville reise et monument over et forferdelig, dødelig terrorangrep.
Men hvem var der for å avduke plaketten og nok en gang minnes Irgun og hylle dem for deres rolle i
grunnleggelsen av Israel i denne dødelige hendelsen?
Ingen ringere enn Benjamin Netanyahu.
Er Netanyahu-regjeringen på en eller annen måte knyttet til Hamas?
Ja, det er de.
Og nok en gang har jeg dokumentert dette i arbeidet mitt.
For noen måneder siden skrev jeg en artikkel med tittelen "Hamas' hemmelige historie", som tar for seg grunnleggelsen av Hamas, hva
organisasjonen er, hvor den kommer fra, og de vidtrekkende forbindelsene mellom den israelske regjeringen og de
hemmelige tjenestene mellom den israelske regjeringen og Hamas.
Og jeg tror det ville være for enkelt å si at Hamas bare er et fullstendig oppspinn, en
total marionett for den israelske regjeringen.
Men det er bevist at den ble støttet, fremmet, finansiert og favorisert av den israelske regjeringen.
På et møte i Likud-partiet i 2019 sa Benjamin Netanyahu til og med eksplisitt at hans strategi var å støtte Hamas
for å holde palestinerne på Gazastripen politisk og ideologisk atskilt fra palestinerne på Vestbredden.
Dette er for å sikre at de aldri kan forenes og aldri utgjøre en reell trussel ved å skape en
tostatsløsning på den palestinsk-israelske konflikten.
Så det er åpenbart igjen, vi trenger ikke å spekulere om det.
James, siden vi snakker om behovet for å fortsette kriger generelt:
Jeg så det jeg antar er den siste videoen din, og du nevnte en artikkel i CovertAction Magazine.
Og jeg tok en titt på CovertAction Magazine.
Jeg vet ikke om jeg leste riktig artikkel, men det var en mann som sa at dette har vært USAs modus
operandi helt fra begynnelsen av: å holde krigene i gang.
Vil du si at dette generelt er tilfelle i Midtøsten, at dette er tilfelle i Ukraina i dag, og at dette også er tilfelle i USA?
Jeg vil si at dette er den generelle virkemåten til det militærindustrielle komplekset som Eisenhower
identifiserte da han gikk av som USAs president i 1960, og som er enda mer gjeldende i dag enn det var da.
Dette har vært "modus operandi" for dette militærindustrielle komplekset siden, ja, siden begynnelsen.
Krig er statens helse, men krig er også helsen til alle industrier, alle underordnede organer, alle
etterretningsbyråer og alle disse andre organene i den større dypstaten som faktisk bestemmer politikken.
Og derfor har de ikke bare en egeninteresse, ikke bare en skjult interesse, men deres interesse er ensbetydende
med interessen for krigføring og den konstante skapelsen av grunner for militære aksjoner.
Så ja, det er definitivt en del av strategien.
Jeg tror dette gjelder mer til visse tider og på visse steder av visse strategiske grunner.
Vi kan se på dette i et historisk perspektiv.
På 1980-tallet var for eksempel den eksplisitte grunnen til finansieringen - faktisk var det den største, i det minste
innrømmede CIA-operasjonen i historien - å finansiere Taliban i Afghanistan på 1980-tallet
som en del av deres jihad-krig mot Sovjetunionen
- nettopp og nettopp fordi Carter-administrasjonens Deep State på slutten av 1970-tallet bestemte seg for at den
beste måten å tappe Sovjet for blod på, var å legge dem i en kjøttkvern, å gi dem sitt eget Vietnam.
Så det var det de gjorde eksplisitt og uttrykkelig.
Og de prøvde å holde krigen i gang så lenge som mulig.
Det var strategien bak det.
Konflikten i Ukraina er etter min mening en eksakt parallell, for i dette tilfellet er målet helt klart Russland,
og USA kjemper gjerne mot Russland til siste ukrainer,
og de vil fortsette å sende penger, bistand og våpen for å holde denne konflikten gående
så lenge som mulig for å suge russerne tørre.
Vel, jeg tror Trump nylig sa at han ønsker å avslutte denne krigen.
Hvis han stoppet krigen, ville kjøttkvernen også stoppe.
Men jeg tror han har andre grunner til å stoppe krigen.
Vi vil gjerne snakke litt om hva du tenker om den nåværende situasjonen i NATOs stedfortrederkrig i Ukraina.
Og la oss tenke på de hovedansvarlige for å starte og fortsette krigen mot Russland.
Hva vil folk som Victoria Nuland og Antony Blinken, USAs utenriksminister?
Hva er målet ditt der borte?
Du vet, det er et godt spørsmål.
Og jeg tror det er et spørsmål om hvor langt tilbake i den geopolitiske historien man ønsker å gå.
Jeg tror absolutt at imperiets strategi, det britiske imperiet på slutten av 1800-tallet, det amerikanske imperiet på
1900-tallet, lenge var å holde russerne og tyskerne atskilt og i hovedsak holde dem i krig med hverandre.
For hvis de skulle forene seg, ikke engang politisk eller økonomisk, selv om de bare hadde et godt forhold til hverandre,
ville det være en alvorlig trussel mot for eksempel britenes eller amerikanernes evne
til å kontrollere det europeiske kontinentet.
Og som det ble bemerket for mer enn hundre år siden, siden Mackinders tid, Halford Mackinder og fremveksten av
geopolitikken slik vi kjenner den i dag, er dette området hjertet i det såkalte globale sjakkbrettet.
Og enhver makt som kontrollerer den, har i bunn og grunn kontroll over planeten.
Og dette har man forstått i over hundre år, og det er nettopp derfor det alltid har vært et behov for å slå en
kile mellom russere og tyskere eller europeere generelt.
Og jeg tror det fortsatt er relevant i dag.
Det er fortsatt en del av strategien.
Ja, jeg har gjennomført et intervju med driveren av nettstedet Antiwar.com.
Han lager den store antikrigspodkasten.
Horton. Ja, Scott Horton.
Og han sa: "Det siste Vesten ønsker, er tysk-russisk enhet.
Og han sier at det verste ville være om Tyskland og Russland noen gang gikk til krig mot hverandre igjen.
Og vi har sett hva som skjer når det skjer.
Ja, det har vi.
Tilbake til Trumps uttalelse om at han vil avslutte denne krigen.
Hva vet du om hans gode venn Larry Fink, administrerende direktør i BlackRock, som tilfeldigvis har en
rådgivende rolle i gjenoppbyggingen av Ukraina og er ansvarlig for Ukraina Development Fund?
Ja. Det er akkurat som du beskrev det.
BlackRock er for øvrig verdens største investeringsselskap og eier, om ikke majoriteten, så i hvert fall en stor
andel av aksjene i praktisk talt alle Fortune 500-selskapene .
BlackRock, og spesielt Larry Fink, administrerende direktør i BlackRock, er også tungt investert i den
ukrainske gjenoppbyggingen, som selvfølgelig har blitt satt i sammenheng med en digital transformasjon.
Denne prosessen var allerede i gang før den nåværende konflikten, men den har helt klart blitt utvidet.
Og Larry Fink har snakket åpent om hvordan dette gir en perfekt mulighet for en fullstendig
digital transformasjon av en regjering og en økonomi.
Så det er akkurat det de prøver å gjøre.
Og selvfølgelig er dette en boom og en korrupt virksomhet i form av milliarder av euro, milliarder av dollar for den som kan stikke
snuten sin inn i denne spesielle kaken og spise mest av den.
Og Larry Fink ser definitivt ut til å befinne seg i posisjonen som denne blodsugende vampyren ved menneskehetens halspulsåre.
Jeg undersøkte bakgrunnen til Larry Fink og hans engasjement i Ukraina og hans innblanding der, og jeg kom over en
konferanse som fant sted i New York City for noen år siden.
Har du noen gang hørt om "Dealbook Summit", sponset av New York Times?
Jeg har hørt om det, ja, men jeg har ikke fulgt med på prosessen.
Vel, jeg leste det med liten skrift.
Der heter det: "Den nominerte statsministeren Benjamin Netanyahu, Ukrainas president Volodymyr Zelensky, META-sjef
Mark Zuckerberg, USAs finansminister Janet Yellen og BlackRock-sjef Larry Fink vil også tale på toppmøtet".
Alle disse menneskene samlet på et toppmøte i New York.
Hva synes du?
Bare at det ikke overrasker meg det minste.
Jeg vil si at det er akkurat disse menneskene vi kan forvente vil samle seg for å snakke om det og prøve å tjene på det på
alle måter, både økonomisk og geopolitisk. Og også militært.
Og hver spiller ved dette bordet har selvsagt sine egne grunner til å være der,
men de kan helt sikkert enes om agendaen om å suge livsnerven ut av Ukraina for å bekjempe russerne - noe som mange forskjellige
mennesker rundt dette bordet ønsker å gjøre for øyeblikket.
Vel, James, du virket ikke veldig selvsikker når det gjaldt de mulige utfallene av den nåværende krisen i Israel.
Optimistisk sett, hva er et halvveis rimelig scenario for utfallet av krigen i Ukraina uten at BlackRock overtar landet?
Ja. Vel, som jeg sa, det er ekstraordinært vanskelig nå.
Og jeg tror alle har spilt sine kort så langt at det er vanskelig å forestille seg at det nå
finnes en måte å komme tilbake fra denne avgrunnen på.
For jeg tror ikke russerne kan trekke seg tilbake nå uten å ha oppnådd i det minste en form for ansiktsreddende
tiltak i Donbass i forhold til de påståtte geopolitiske målene.
Men samtidig er Ukraina nå på god vei mot vestlig integrasjon, inkludert NATO-medlemskap.
Og på NATO-konferansen nylig ble det gitt forsikringer om at Ukrainas vei mot NATO-medlemskap er irreversibel.
Det vil ikke skje i morgen, men det vil skje.
Det var selvfølgelig den røde linjen som russerne har trukket i veldig, veldig lang tid. Selv før Putin.
NATOs idé i Ukraina var denne røde linjen.
Så det er vanskelig å se for seg et ansiktsbesparende tiltak som ville være mulig på dette
stadiet, som ikke i det minste, som du sier...
Selv om konflikten skulle ta slutt i morgen, har vi en regjering i Kiev som er opptatt av digital
transformasjon, oppkjøpet av BlackRock, Palantir og andre selskaper som er på vei inn i dette spillet.
For øyeblikket er det vanskelig å se for seg at de kan bli kastet ut av en regjering i Kiev.
Det stemmer. Det er bra. Vel, James, vi skal gå videre til vårt andre tema, CBDC.
Og jeg vil gjerne åpne temaet med en liten nyhet fra forrige helg, som begynte uken før sist.
Jeg hadde hodet fullt, jeg hadde en fullpakket arbeidsdag, og jeg tenkte ikke over ting, og jeg
gjorde ikke research og sjekket ikke Twitter-feeden min.
Så jeg visste ikke så mye om CrowdStrike-saken.
Jeg visste ikke engang hva CrowdStrike var før noen fortalte meg i dag at det var et programvaresikkerhetsselskap.
Men noe skjedde på fredag, og av en eller annen grunn fikk jeg ikke tilgang til noen digitale poster i banken min.
Jeg har en app på mobiltelefonen min som lar meg se bankkontoen min og transaksjonene
mine. Og den sa "ikke tilgjengelig i helgen".
Og så sa kompisen min: "Ja, det kan godt være på grunn av CrowdStrike-greia.
Han nevnte at hundrevis av flyvninger hadde blitt kansellert.
Han nevnte at YouTube var nede i tre timer i morges, at bankene var stengt og så videre.
Og siden vi snakker om CBDC, tenkte jeg at dette burde være et blått øye for ideen om å bli heldigital.
Tror du ikke folk er bekymret for å miste tilgangen til kontanter og ikke kunne bruke penger uten å være 100
prosent avhengige av disse digitale pengene de ønsker å innføre?
Jeg er glad for at du setter denne diskusjonen i den konteksten,
for akkurat nå er det titusener, kanskje enda flere, som har fått sine reiser kansellert, som har mistet bankkontoer
osv. fordi århundrets begivenhet har inntruffet, denne forferdelige forstyrrelsen som nettopp har spredt seg.
Men nå bør folk i det minste prioritere å tenke over om det er en god idé å gjøre hele livet vårt, vår økonomiske eksistens,
avhengig av denne digitale teknologien, som i det minste er sårbar for tilfeldige feil og falske oppdateringer, for ikke å
snakke om faktiske angrep, utført av ekte syndebukker utenfra eller som falsk flagg-angrep generert på en
eller annen måte, eller kanskje bare av force majeure.
Det vet vi.
EMF , solstråling, Carrington-hendelsen .
Vi vet hva slags ting som kan ødelegge eller forstyrre vårt elektroniske liv slik vi kjenner det, på et øyeblikk.
På en måte var det nesten oppmuntrende å se hva som skjedde med CrowdStrike-saken, der boardingkort for passasjerer ble
håndskrevet på papir fordi de ikke kunne skrives ut elektronisk.
Det var ikke mulig å bruke QR-kodene.
Du har bokstavelig talt fylt dem ut for hånd.
Og det får deg i det minste til å innse hvor oppslukt vi er i denne digitale matrisen, at det er
sjokkerende å se et håndskrevet boardingkort i vår tid.
Men ja, folk pleide å skrive ned ting med penn og papir.
Hvorfor ga vi opp det?
Hvilke viktige, presserende problemer har vi løst ved å legge hele livet vårt inn i denne digitale matrisen?
Jeg tror du kan bruke det på så mange ting der det finnes en ny løsning, og det første spørsmålet vi bør
stille oss selv er: Hva er galt med det vi har her?
Jeg har for eksempel ganske god dekning, i hvert fall da jeg var i Japan, med det gamle 3G-nettet.
Hvorfor trenger vi 4 G eller 5 G?
Og de fortsetter å utvide den og forteller oss at dette er helt nødvendig for vår fortsatte eksistens.
Men jeg trenger ikke å laste ned en film på 19 sekunder i stedet for 53 sekunder.
Tillat meg å sette inn en referanse her til Neil Postman, forfatteren av bøker som "Amusing Ourselves to Death".
Han var en svært interessant og fremtidsrettet forfatter som var produktiv og aktiv på 1980- og 1990-tallet.
Han skrev om Internett da det var i sin spede begynnelse.
Og han holdt en rekke taler om teknologispørsmål.
Jeg vet ikke lenger under hvilket navn denne talen ble holdt. Men hvis du ser under Neil
Postman "spørsmål om teknologi", vil du finne den.
Jeg mener han har formulert fire spørsmål som vi bør stille oss selv i forbindelse med enhver ny teknologi som foreslås.
Ett av dem er: Hva er problemet som den foreslåtte teknologien skal være løsningen på?
Og er det virkelig et problem?
Og er det virkelig en løsning?
Og han bryter dette ned på en utmerket måte som jeg tror er enda mer relevant i dag enn
da han holdt denne talen for tre tiår siden.
Det høres interessant ut.
James, jeg vet at vi dekket dette temaet i vårt forrige intervju, men vi har mange
flere seere som ser på dette på AZK-konferansen.
Og jeg tror noen fortsatt vil vite hva som er forskjellen mellom DSP og for eksempel
Apple Pay eller andre digitale betalingssystemer.
Og hvorfor er 93 prosent av alle sentralbanker plutselig aktivt involvert i utviklingen av DSP?
Den digitale betalingsinfrastrukturen slik den eksisterer nå, og som du benytter deg av nå, er basert
på den formen for penger som vi har blitt vant til.
Med andre ord, pengene til privatkunder i den kommersielle banksyklusen.
Det er mye å forstå om de monetære narrespillene og tullballene som de såkalte trollmennene på Wall Street
har holdt på med, teppet de har trukket over øynene på allmennheten i mange, mange århundrer.
Men tanken er at de fleste land i dag har et tosporet pengesystem.
Det ene er engrospengesystemet, som er for bankene selv, forretningsbankene, som selv har reservekonti hos sentralbanken,
og enten det er ESB eller Bank of Japan eller Federal Reserve i USA, lagrer disse forretningsbankene reserver
og handler med hverandre innenfor dette engroskretsløpet.
<Vi, du og jeg og alle andre som hører på dette, vi har pengene våre i disse
forretningsbankene, og det er den private kundesyklusen,
Dette er to helt forskjellige ting; pengene som bankene bruker i engrossyklusen, er teknisk
sett noe annet enn pengene vi bruker i dagliglivet.
Så når vi betaler med Apple Pay eller lignende, bruker vi penger fra privatkundevirksomheten.
Dette er penger som er skapt av retailbanken.
Det kommersielle banksystemet generelt.
Mesteparten av pengene skapes av gjeld til kommersielle banker.
Gjennom magien i bankavtalen har de rett til å skape disse pengene ved å låne dem ut til oss.
De går ikke inn i bankhvelvet og tar ut en haug med kontanter hver gang de låner deg penger, de skaper pengene du
deretter skylder dem - inkludert renter! - En fantastisk idé hvis du tilfeldigvis er bankmann, for all del.
CBDC er ideen om at vi for første gang vil få direkte tilgang til sentralbankpenger.
Det utstedes selvfølgelig penger av sentralbanken allerede i dag.
Når du tar ut en av sedlene, uansett hvilket land du bor i, når du tar ut en av papirlappene, hvis du i det hele tatt har en i
lommeboken, for de fleste betaler kontantløst, vil det stå noe sånt som: her i Japan "Bank of Japan", i USA "Federal
Reserve", fordi det er et uttrykk for sentralbankens ansvar.
Denne seddelen er faktisk utstedt av sentralbanken selv.
Det er altså den eneste måten sentralbanken kan sprøyte penger direkte inn i økonomien
på, og det er bare en brøkdel av økonomien.
I DSP-universet vil de imidlertid kunne ta med seg sitt uttrykk for sentralbankansvar direkte inn i den digitale lommeboken din,
fordi du nå vil ha en konto, avhengig av hvordan de setter det opp, men på en eller annen
måte vil du ha en konto hos sentralbanken selv.
Og de vil ikke bare kunne kontrollere og overvåke transaksjonene dine, men også se på transaksjonene dine, og potensielt, som
mange har påpekt, inkludert politikere i Storbritannia og andre steder som er svært entusiastiske over denne muligheten, kan
de programmere hva som kan og ikke kan skje med disse pengene.
Hvis du for eksempel setter en begrensning på at du bare kan kjøpe en viss mengde kjøtt denne måneden,
fordi vi vet at kjøttspising gjør værgudene sinte.
Hvis de setter en begrensning, kan de håndheve den ved å hindre deg i å kjøpe mer enn den tildelte
mengden kjøtt med sentralbankens digitale valuta.
Og dette vil være en automatisk ting som ikke kan omgås av deg hvis du bestemmer deg for å implementere det på denne måten.
Eller alle andre restriksjoner du kan tenke deg, kan iverksettes i sanntid ved å trykke på en digital bryter, noe
som representerer en helt marerittaktig mengde kontroll over økonomien direkte fra sentralbankenes side.
Ja, og du har nettopp svart på mitt neste spørsmål, som var: Hva tror du ville være det mest attraktive for staten?
Og jeg vil si at det er evnen til å følge nøye med på eiendelene og utgiftene våre og, om
nødvendig, kontrollere hvordan vi bruker dem.
Absolutt, og jeg bør gjøre en distinksjon fordi, som jeg har påpekt, slik banksystemet er i dag, er
forretningsbankene plassert mellom sentralbanken og oss selv.
Så forretningsbankene er en viktig del av dette, og de utøver åpenbart en utrolig kontroll over økonomien for øyeblikket.
Du vil ikke gi fra deg denne kontrollen så lett.
Vi kan derfor se for oss mange ulike måter CBDC-systemet kan struktureres på.
En av disse kan være at sentralbanken delegerer sin evne til å administrere og verifisere kontoer til forretningsbanker
eller i det minste til verifiserte finansinstitusjoner.
Du vil derfor også her fungere som en mellommann.
Det ville bety at sentralbankene i det minste ville fremstå som om de bare var en armlengdes avstand fra
prosessen: "Å, vi kontrollerer ikke alt dette. Dette gjøres av de kommersielle bankene."
Gitt de politiske og økonomiske realitetene i banksystemets struktur, er det naturlig å spørre seg hvem som regulerer disse
forretningsbankene og forteller dem hva de kan og ikke kan gjøre.
Dette er regulerende myndigheter i sentralbanker og regjeringer.
Og vi har sett hvordan denne makten har blitt misbrukt tidligere.
<Under Obama-administrasjonen beordret for eksempel justisdepartementet forretningsbankene i USA til å fryse kontoene
til personer som leverte helt lovlige, om enn lyssky, tjenester, for eksempel pornostjerner, ammunisjonshandlere, lønningslånere
og andre i bransjer som myndighetene var uenige med.
Hun krevde at bankene skulle trekke disse kundene ut av sirkulasjon.
Det var bankene selv som etterkom kravene.
Det var de som sperret disse kundenes kontoer, men de gjorde det fordi FDIC , en av tilsynsmyndighetene for banksystemet
i USA, sa: "Vi kommer ikke til å beskytte innskuddene dine.
Vi kan stryke deg fra listen hvis du ikke etterkommer våre krav om å kvitte deg med disse menneskene."
Dette eksempelet viser hvordan et slikt system kan settes opp.
Igjen, det vil ikke se helt ut som marerittscenarioet med sentralbanker som kontrollerer
lommebøkene deres direkte, men det vil være ganske likt.
Ja, jeg kan forestille meg hvordan de vil prøve å gjøre det spiselig for oss.
Og dette er en av disse "da de fikk kommunistene..."-situasjonene.
Først gikk de etter pengeutlånerne i Skid Row .
Vi liker ikke disse menneskene.
Vi liker ikke pornostjernene heller.
De vil gjøre det attraktivt.
Hvor nær er vi et CBDC-system?
Og betyr dette slutten på kontanter?
De kan absolutt sameksistere og vil sannsynligvis gjøre det en stund.
Dette betyr ikke nødvendigvis at det ikke lenger vil finnes kontanter.
Vi har imidlertid allerede sett hvordan det kontantløse samfunnet har utviklet seg, og hvor raskt dette har skjedd.
I Japan er vi på et punkt der økonomien fortsatt i stor grad er basert på kontanter, selv om dette er i ferd med å endre seg.
Men jeg husker at jeg deltok på en konferanse i England i fjor, og det var virkelig sjokkerende, selv om jeg
var klar over det og hadde forsket på og snakket om det.
Det var virkelig sjokkerende å gå inn på en rekke kafeer, restauranter og butikker
som bokstavelig talt ikke tok imot kontanter.
Det var bokstavelig talt bare kontantløst.
Og det var også et sjokk for systemet mitt, men det er allerede en realitet.
Man kan derfor tenke seg at det vil bli en fase med sameksistens når DSP innføres.
Men man kan godt tenke seg at kontanter kan bli avskaffet på grunn av en eller annen falsk
flagg-hendelse eller annen begrunnelse for en krisesituasjon.
Og de fleste i dag ville nok ikke engang ha blunket med øynene.
Det stemmer. Vel, når du besøker det lokale supermarkedet, hvor mange mennesker ser du som bruker iPhone, bruker
et kort, bruker et Easy Pay-kort i stedet for kontanter?
Er ikke det ganske vanlig?
Ja, dessverre.
Og jeg sier "dessverre", for jeg var veldig fornøyd med at Japan fortsatt i stor grad er en kontantbasert økonomi, og at
man kan kjøpe en bil med kontanter, uten at det er noe uvanlig.
Men dette er i ferd med å endre seg, og det veldig raskt, fordi kontantløse betalingssystemer ikke bare
innføres her, men også fremmes aktivt i stadig større grad.
Og dessverre er det i dag mye vanligere å betale med mobiltelefonen eller kortet enn det var tidligere.
Selv her i Japan, som var et av de få unntakene i den industrialiserte verden som hadde en
kontantbasert økonomi, er dette i ferd med å endre seg.
Og jeg kan tenke meg at vi om noen år vil nå et punkt der kontantløse betalinger vil være vanligere enn kontantbetalinger.
Hva kan vi gjøre med dette, bortsett fra å betale med kontanter så ofte som mulig?
Hva annet har vi i ermet?
Vel, jeg vil si at det er et veldig, veldig godt utgangspunkt.
Og jeg tror dette er et av de problemene som helt klart er et samfunnsproblem som ingen kan
løse på egen hånd, men vi må alle gjøre vårt.
Og vår rolle består av boikott og bevisste kjøpsbeslutninger.
Og ikke bare ved å unngå butikker som opererer kontantfritt,
men også, selvfølgelig, i å støtte butikkene, virksomhetene, forhandlerne eller menneskene du kjenner som er villige til å
tilby tjenester ikke bare for kontanter, men også for edle metaller, kryptovalutaer, i vekslingsringer
eller andre versjoner av samfunnsvalutaer, hva det enn er.
Jeg er ikke her for å dømme hva du bør bruke.
Jeg synes du bør bruke alt unntatt CBDC.
Og det er en av tingene:
Så lenge vi spenner disse musklene og fortsetter å bygge et samfunn som i det minste støttes i tilfelle denne overgangen,
slik at når kontantfri adopsjon skjer og flere og flere går den veien, er det fortsatt folk som er villige til å til og med ta en
omvei, til å gå gjennom ulemper hvis de må for å betale med kontanter eller edle metaller eller noe
annet, så kan i det minste denne økonomien fortsette.
De fleste vil nok bli med i kontantløshet for å komme seg videre, men muligheten for
folk til å støtte dette samfunnet vil være der.
Men hvis vi ikke trener disse musklene, men bare sier: "Å, det er litt ubehagelig, jeg vil
bare gå til supermarkedet og kjøpe denne tingen.
Jeg må nok betale kontantfritt denne gangen."
Jo mer vi gjør dette, jo mer blir vi overtatt av den kontantløse verden.
Til syvende og sist handler det om vårt vanesystem, og vi må venne oss til å akseptere ubehageligheter for å støtte
den verden vi ønsker, for å unngå den verden vi ikke ønsker.
Amen til det, James.
Vi nærmer oss slutten av vår tid.
Jeg liker å legge inn noe personlig som angår meg og som avviker litt fra manus.
Jeg vil gjerne beskrive en hypotetisk situasjon for deg, James, og finne ut hvordan du ville reagert i en slik situasjon.
Jeg vet at det er så mye snakk om dette temaet, og spekulasjonene er fullstendig ukontrollerte på en måte som
kan forstyrre deg hvis vi kommer ut av sporet og går ned i kaninhullet på alle mulige nivåer.
Men jeg må spørre deg om det påståtte attentatforsøket den 13. juli , ville det være greit?
Ja, selvfølgelig.
Så la oss si at du leder en konferanse og spørsmålet om det påståtte attentatet den 13. juli kommer opp.
Folk blir opprørte, det blir alle mulige spekulasjoner om hva som egentlig skjedde, og
man kommer på en eller annen måte ut av kurs.
Du tar opp hammeren og gjør den stille.
Hva gjør du for å holde folk på rett spor i en slik situasjon, hva ville du sagt?
Jeg tror at på det tidspunktet hvor folk har uttrykt interesse for det, er det for sent å bare hamre det bort.
Jeg ville aldri ta meg til å fortelle folk hva de bør tenke på eller hva de bør bruke tiden eller oppmerksomheten sin på, og
jeg ville heller aldri ta meg til å fortelle dem at de ikke bør bruke tiden eller oppmerksomheten sin på det ene eller det andre.
Og selv om jeg gjorde det, hvem ville høre på meg og hvorfor?
<Men jeg kan absolutt kommentere at betydningen av en slik hendelse for meg, som ikke tror på det politiske systemet og
prosessen vi har fått med "slaveforslagsboksen" som kommer med fire års mellomrom, ikke er relevant uten de overordnede
spørsmålene om digitale sentralbankvalutaer og konflikten i Israel og Ukraina og andre ting som vi har snakket om i dag.
Den egentlige betydningen av dette har ingenting med den ene eller andre politiske kandidaten å gjøre.
Det handler om hva de som kontrollerer dette systemet vil at vi skal tro har funnet sted, og hvorfor de vil at vi skal tro det.
Så hvis jeg kunne si noe i en slik tenkt situasjon, ville jeg rett og slett si at det kan være mer nyttig å se etter: Hva betyr
denne hendelsen, hvorfor blir vi styrt til å tenke og snakke om denne hendelsen på en bestemt måte, og hvem har interesse av det?
Hvis vi aksepterer denne fortellingen slik den blir påtvunget oss, hvor fører den oss da, og til hvilket resultat?
Og hvis man ikke finner noen annen grunn, så kanskje bare for å dra oss tilbake til den politiske diskusjonen og få
alle til å fokusere på hvilken side av denne kontrollerte venstre-høyre-rovfuglen de ønsker å støtte politisk.
Om ikke annet for å trekke folk tilbake til dette sirkuset, det kan være den egentlige meningen med et slikt arrangement.
Så jeg ville i det minste tatt det opp til diskusjon.
Veldig bra, veldig bra.
Siste spørsmål, James. Siste spørsmål:
Ble du overrasket da Julian Assange ble løslatt?
Jeg tror det, selv om det bare er på grunn av det langsiktige narrativet, som i Ukraina-konflikten
eller Afghanistan-konflikten eller hva det måtte være.
Det virker som om det på et visst punkt blir selve målet å forlate den i denne endeløse prosessen, i denne statusen.
Jeg sier ikke at det ville ha vært interessant å se hvordan det ville ha utspilt seg i retten, men jeg er ikke sikker på at jeg
ville ha ønsket å se hvordan det ville ha utspilt seg i retten.
Jeg ble i alle fall overrasket.
Det hadde jeg ikke forventet.
Jeg ser ikke på det som en fantastisk seier for ytringsfriheten, om ikke annet fordi det eneste som egentlig ble
avgjort var: "Ja, skyldig, jeg er skyldig, slipp meg ut nå."
Og det hjelper ikke på det grunnleggende problemet at det er skapt presedens for at normal journalistisk praksis er ulovlig.
Og det er i hovedsak det som er blitt slått fast her.
Heldigvis, for det kunne ha gått enda verre.
Det kunne også ha kommet en faktisk dom om at det han gjorde var ulovlig, noe som ville ha skapt en enda verre presedens.
Men det kunne ha vært bedre,
for det hadde vært mye bedre å erklære noen uskyldig som bare gjorde en journalistisk jobb.
Definitivt, definitivt.
Vi kan si at vi kanskje bør feire løslatelsen, men feiringen bør være noe dempet, siden den kom i stand på grunn av en avtale.
Vi bør, som alltid, fortsette å peke på fakta og problemene rundt denne saken i stedet for
å dvele ved personlighetene til de involverte.
Enig, helt riktig.
Vel, kjære AZK-konferansedeltakere, hva med en stor applaus for James Corbett?
Fantastisk, takk. Du har lagt dype forbindelser på bordet.
Vi setter pris på deg, vi elsker deg.
Takk, Dan, for den fantastiske omvisningen.
.