Všeobecné informácie o právnych predpisoch a pravidlách AZK nájdete na konci prezentácie.
Wow, wow, aký to bol deň!
Teraz pokračuje.
Dostávame sa k ďalšiemu svietidlu.
V ďalšom pokračovaní sa zameriame na konflikt na Blízkom východe a naše výbušné otázky môžeme položiť
ďalšiemu velikánovi osvietenstva, ktorý žije v Japonsku.
Rozhovor s ním vedie náš fantastický spravodajca Kla.TV Dan z USA.
Japonsko, USA, my tu vo Švajčiarsku, takže tentoraz máme do činenia s časovým rozdielom 15 hodín medzi týmito dvoma mužmi a
časovým rozdielom sedem a osem hodín pre nás vo Švajčiarsku.
Radi by sme vám poďakovali za vaše cenné služby a vopred sa pozreli na životopis koho?
James Corbett.
James, potrebujeme ťa!
James Corbett sa narodil a vyrastal v Kanade.
Na Trinity College v írskom Dubline získal titul Master of Philosophy.
Po presťahovaní sa do Japonska založil James Corbett v roku 2007 webovú stránku "The Corbett Report" ako platformu pre nezávislé
kritické analýzy politiky, spoločnosti, histórie a hospodárstva.
V tom čase viedol túto webovú stránku popri svojej práci učiteľa angličtiny.
O štyri roky neskôr sa stal investigatívnym novinárom na plný úväzok.
Odvtedy získal množstvo ocenení za svoju novinársku prácu a bol vyhľadávaným rečníkom na rôznych univerzitách, na
TEDxGorningen a pred nezávislými vyšetrovacími výbormi, ako je napríklad Národný občiansky vyšetrovací výbor v Kanade.
V priebehu rokov vydal James Corbett mnoho odhaľujúcich dokumentárnych filmov, ako napríklad "9/11: The
Suspects", "A Century of Enslavement: The Story of the Federal Reserve" a "Who is Bill Gates?"
Jeho hĺbkový výskum je verejne dostupný na jeho webovej stránke a mnohých kanáloch v stovkách
epizód podcastov, rozhovorov a iných formátov.
Len na jeho sociálnych kanáloch ho sleduje viac ako 300 000 odberateľov.
V roku 2018 spustil každoročné udeľovanie negatívnych cien "Fake News Awards", ktorými
dokumentuje najviac skreslené správy zo systémových médií.
James Corbett dnes hovorí na tému "Konflikt na Blízkom východe a digitálne peniaze centrálnych bánk: absolútne hororový scenár!"
James Corbett, veľmi pekne vám ďakujem, že ste tu opäť.
Žiadny problém.
Dnes budeme hovoriť o vojne na Blízkom východe a CBDC .
Takže ak ste pripravení a naši poslucháči sú pripravení, prejdeme priamo k veci.
Milí diváci, ste pripravení?
Začnime týmto: O 7. októbri ste hovorili ako o izraelskej deviatke-jedenástke .
Ako sa to stalo? Ako tieto dve veci do seba zapadajú?
No, zrejme nie som jediný, kto túto frázu použil.
Médiá hlavného prúdu tento výraz použili hneď po útokoch zo 7. októbra.
A samozrejme, že tento termín používajú v súvislosti s veľkolepým, rozsiahlym teroristickým útokom, ktorý nebol taký, ako
nám bolo povedané, a ktorý ospravedlňuje pokračujúcu, pravdepodobne nikdy nekončiacu vojnu proti terorizmu.
Toto prirovnanie používam úplne iným spôsobom, pretože, ako tí, ktorí poznajú moju prácu, vedia, teroristické útoky pod falošnou
vlajkou z 11. septembra som rozobral z mnohých rôznych uhlov pohľadu vrátane sledovania peňažných stôp
a vojnových hier, ktoré sa odohrávali 11. septembra.
A tiež sa pozrieme na niektorých podozrivých a jednotlivcov okolo 11. septembra, na spravodajských agentov a
agentúry, ktoré aktívne spolupracovali a v mnohých ohľadoch vytvorili Al-CIAdu, známu aj ako Al-Káida.
Takže keď hovorím, že 7. október bol izraelským 11. septembrom, myslím to v tomto kontexte, ako zinscenovanú alebo vyprovokovanú
udalosť pod falošnou vlajkou, ktorá sa použila na ospravedlnenie vojenskej a politickej agendy, ktorá bola vopred stanovená.
Keď hovoríte, že vojna sa nikdy neskončí, potom to vidím tak, že Izrael má v Gaze svoje zámery.
Vidíte spôsob, ako ukončiť túto vojnu v Gaze?
Ako sa to skončí? Mala by sa skončiť?
Nekonečná vec je, že ak budú mať okolo seba nepriateľov, budú naďalej čerpať z americkej
pokladnice, aby mohli pokračovať v dodávkach zbraní.
Ale keď už hovoríme o Gaze, predpokladáte, že sa táto situácia skončí?
Nanešťastie vidím, ako by to mohlo skončiť.
A bohužiaľ, väčšina alternatív nie je príjemná.
Patrí medzi ne aj vykorenenie palestínskeho ľudu z pásma Gazy.
Na to narážali mnohí ministri v izraelskom parlamente, ktorí hovorili o likvidácii pásma
Gazy alebo o likvidácii palestínskeho ľudu.
A žiaľ, títo ľudia sú, samozrejme, odmietaní: "Ach, to sú extrémne okrajové skupiny krajnej pravice.
Nepredstavujú väčšinu izraelskej vlády."
Je však zaujímavé, že Netanjahuova politická koalícia v súčasnosti závisí práve od takýchto ľudí.
Takže myšlienka, že by sa to skutočne mohlo skončiť etnickou čistkou pásma Gazy, nie je v
izraelskej politike až takým malým okrajovým javom.
A potom je tu, samozrejme, otázka Západného brehu Jordánu, kde je už roky otvorenou a koordinovanou politikou
veľkej časti izraelskej politickej triedy pokračovať v nelegálnych osadách a rozširovať ich.
Toto sa deje na Západnom brehu Jordánu.
Minulý týždeň Medzinárodný súdny dvor (ICJ) v predbežnom rozhodnutí rozhodol, že izraelská
okupácia okupovaných palestínskych území je nezákonná.
To opäť potvrdzuje, že ide o nezákonnú okupáciu a Izrael musí vynaložiť všetko úsilie, aby čo najskôr ukončil svoje konanie.
Ale ako to vyzerá?
A bohužiaľ, ako som povedal, vidím veľa možností.
Viem si predstaviť mnoho spôsobov, ako by sa to mohlo skončiť, najmä v pásme Gazy.
Mohlo by sa to skončiť napríklad úplným vyhladením palestínskeho ľudu alebo aspoň vysídlením dostatočného počtu ľudí, aby sa
ďalšie prežitie Palestínčanov v Gaze stalo neudržateľným, alebo aby sa aspoň otvorili nové cesty
a nové oblasti pre izraelské osídľovanie v Gaze.
Ale všetko, čo pripomína vojenskú perspektívu, napríklad, že Hamas by naozaj bojoval vo vojne proti izraelskej vláde a že by
tam naozaj bojovali dve sily proti sebe a že by to mohlo dopadnúť tak či onak, je podľa
mňa falošný príbeh, ktorý bol implantovaný.
To, čo sa tam deje, nie je vojna.
Je to masaker, veľký masaker, ktorý sa odohráva práve teraz.
A keď sa pozrieme za pásmo Gazy na Západný breh, vidíme Jeruzalem, Golanské výšiny, každé jedno z týchto miest.
Mohli by sme teda extrapolovať a povedať, že cieľom je pravdepodobne vyhladenie
Palestínčanov z celého Izraela, alebo nie?
Ako som povedal, toto nie je extrapolácia ani teória.
O tom aktívne a otvorene hovorili aspoň niektorí členovia izraelského parlamentu.
A keď to urobia, keď títo ministri vystúpia a urobia tieto vyhlásenia, Netanjahu zvyčajne vystúpi a urobí nejaké vyhlásenie:
"Toto zachádza príliš ďaleko, túto myšlienku nepodporujeme."
Ale ako som povedal, politická koalícia, ktorá drží Netanjahuovu vládu pohromade, závisí
od ministrov, ktorí robia takéto vyhlásenia.
A je ich veľa.
Momentálne som v procese dokumentovania tohto procesu pre nadchádzajúcu epizódu podcastu.
Práve sa na tieto údaje pozerám a môžem povedať, že existuje dostatok zdokumentovaných dôkazov o
vyhláseniach mnohých izraelských politikov, ktorí vyzývajú na vyhladenie palestínskeho ľudu.
Takže to nie je okrajová myšlienka, ktorú vyslovilo len niekoľko ľudí. Vyjadrujú ju ľudia na mocenských pozíciách.
A to je, ako som už povedal, aspoň jeden zo spôsobov, ako si môžeme predstaviť ukončenie tohto
konfliktu, aj keď tým najhorším možným spôsobom.
Áno. No a Netanjahu zmierni svoje výroky v závislosti od toho, kto ho počúva.
Teda, bude sa snažiť túto myšlienku zľahčovať, ale na druhý deň prirovná obyvateľov Gazy k Amalekovi, ktorého treba zlikvidovať.
Áno. A samozrejme to súvisí aj s izraelskou vnútornou politikou a politickými cyklami.
V Netanjahuovej kariére je zdokumentovaný vzorec, podľa ktorého v čase ostrých politických volieb vydáva najprovokujúcejšie
a najagresívnejšie vyhlásenia o politike voči Palestínčanom.
V podstate sa bude uchádzať o hlasy pravičiarov, ktorí ho udržia vo funkcii.
Potom však hrozí aj to, že Netanjahu bude obviňovaný zo všetkého.
Určite je dominantnou silou v izraelskej politike. A to už celé desaťročia.
Nie je to však jediná sila.
A riskujeme, že ak by sa k moci dostal vyrovnanejší izraelský premiér, ako je Naftali Bennett alebo Ehud
Barak, ktorý bol dôverníkom Jeffreyho Epsteina, alebo niekto iný, všetko by bolo v poriadku.
Ale myslím si, že je to falošný naratív , ktorý bol do tejto konverzácie vsadený.
Je to základná otázka, ktorá je v centre izraelskej politiky od vzniku izraelského štátu až po
teroristické útoky, ktoré viedli k jeho vzniku.
Vieme to.
Ešte raz: toto nie sú konšpiračné teórie. Ide o zdokumentovanú históriu.
Napríklad útok na hotel King David v roku 1946, ktorý bol v tom čase najväčším teroristickým útokom v dejinách
a otriasol svedomím celého sveta, pričom zabil desiatky, stovky ľudí a mnoho ďalších zranil.
Bol to absolútne drzý útok.
Išlo o cielený teroristický útok, ktorý spáchali tí, ktorí sa neskôr v podstate stali izraelským politickým
establišmentom v rámci svojho plánu vyhnať Britov z Palestíny.
A bohužiaľ bol veľmi úspešný.
Základy izraelského štátu boli preto od začiatku založené na terorizme a násilí voči Palestínčanom.
A bohužiaľ, za posledných 75 rokov sa nič nezmenilo.
Keď hovoríte, že táto teroristická skupina sa stala politickým zriadením, myslíte tým Irgun? .
Áno. A vlastne, meno mi teraz uniká.
Ale zdokumentoval som to vo svojej poslednej epizóde podcastu ("Meet Benjamin Netanyahu, War Criminal") "Meet:
Benjamin Netanjahu, vojnový zločinec" to zdokumentoval.
Najmä vodcu Irgunu, ktorý bol zodpovedný za operáciu v hoteli King David, Netanjahu chválil ako príklad zakladania izraelského
štátu - bol jedným z otcov zakladateľov izraelského štátu.
V roku 2006, pri príležitosti 60. výročia tohto smrtiaceho bombového útoku, odhalila izraelská vláda pamätnú tabuľu.
Britský veľvyslanec vtedy povedal, že je absolútne pozoruhodné, že slobodný, liberálny a demokratický štát doslova
postaví pamätník strašnému, smrtiacemu teroristickému útoku.
Ale kto bol pri tom, aby odhalil pamätnú tabuľu a opäť si pripomenul Irgun a pochválil ho za jeho
úlohu pri vzniku Izraela v tejto smrteľnej udalosti?
Nikto iný ako Benjamin Netanjahu.
Je Netanjahuova vláda nejako prepojená s Hamasom?
Áno, sú.
A opäť som to zdokumentoval vo svojej práci.
Pred niekoľkými mesiacmi som napísal článok s názvom "Tajná história Hamasu", ktorý sa zaoberá založením Hamasu, tým, čo je
Hamas, odkiaľ pochádza, a ďalekosiahlymi väzbami medzi izraelskou vládou a tajnými službami medzi izraelskou vládou a Hamasom.
A myslím si, že by bolo príliš jednoduché povedať, že Hamas je len úplný výmysel, úplná bábka izraelskej vlády.
Je však dokázané, že ho podporovala, propagovala, financovala a uprednostňovala izraelská vláda.
Na zasadnutí strany Likud v roku 2019 Benjamin Netanjahu dokonca výslovne povedal, že jeho stratégiou je podporovať
Hamas, aby Palestínčania v pásme Gazy zostali politicky a ideologicky oddelení od Palestínčanov na Západnom brehu.
Tým sa chce zabezpečiť, aby sa nikdy nemohli zjednotiť a nikdy nepredstavovali skutočnú hrozbu vytvorením riešenia
palestínsko-izraelského konfliktu v podobe dvoch štátov.
Takže je to opäť zrejmé, nemusíme o tom špekulovať.
James, keď už hovoríme o potrebe pokračovať vo vojnách všeobecne:
Videl som, ako predpokladám, vaše najnovšie video a spomínali ste článok v časopise CovertAction.
A pozrel som si časopis CovertAction.
Neviem, či som čítal správny článok, ale bol od muža, ktorý povedal, že toto je spôsob, akým
Spojené štáty od začiatku pokračujú vo vojnách.
Povedali by ste, že je to tak vo všeobecnosti na Blízkom východe, že je to tak aj na
Ukrajine a že je to tak aj v Spojených štátoch?
Povedal by som, že ide o všeobecný spôsob fungovania vojensko-priemyselného komplexu, ktorý Eisenhower
identifikoval, keď v roku 1960 odchádzal z funkcie prezidenta USA, a ktorý je dnes v platnosti ešte viac ako vtedy.
Toto je "modus operandi" tohto vojensko-priemyselného komplexu od jeho počiatkov.
Vojna je zdravím štátu, ale vojna je aj zdravím každého priemyslu, každého pomocného orgánu, každej spravodajskej
agentúry a všetkých ostatných orgánov väčšieho hlbokého štátu, ktorý v skutočnosti určuje politiku.
A preto majú nielen vlastný záujem, nielen skrytý záujem, ale ich záujem sa rovná záujmu viesť
vojnu a neustále vytvárať dôvody na vojenské akcie.
Takže áno, určite je to súčasť stratégie.
Myslím si, že to platí skôr v určitých časoch a na určitých miestach z určitých strategických dôvodov.
Môžeme sa na to pozrieť z historického hľadiska.
Napríklad v 80. rokoch 20. storočia bolo jednoznačným dôvodom financovania - v skutočnosti išlo o najväčšiu, aspoň priznanú
operáciu CIA v histórii - financovanie Talibanu v Afganistane v 80. rokoch 20. storočia ako
súčasť jeho džihádistickej vojny proti Sovietom
- práve preto, že koncom 70. rokov minulého storočia sa Carterova administratíva rozhodla, že najlepším
spôsobom, ako vykrvácať Sovietov, je dať ich do mlynčeka na mäso a dať im ich vlastný Vietnam.
Takže to urobili výslovne a explicitne.
A snažili sa túto vojnu udržať čo najdlhšie.
Taká bola stratégia.
Podľa môjho názoru je konflikt na Ukrajine presnou paralelou, pretože v tomto prípade je cieľom jednoznačne Rusko a Spojené
štáty s radosťou bojujú proti Rusku do posledného Ukrajinca,
a budú naďalej posielať peniaze, pomoc a zbrane, aby tento konflikt pokračoval čo najdlhšie a vysával Rusov.
No, myslím, že Trump nedávno povedal, že chce ukončiť túto vojnu.
Ak by zastavil vojnu, zastavil by sa aj mlynček na mäso.
Myslím si však, že má iné dôvody na zastavenie vojny.
Radi by sme sa s vami porozprávali o vašich názoroch na súčasnú situáciu v zástupnej vojne NATO na Ukrajine.
A zamyslime sa nad hlavnými osobami zodpovednými za začatie a pokračovanie vojny proti Rusku.
Čo chcú ľudia ako Victoria Nulandová a Antony Blinken, minister zahraničných vecí USA?
Čo je vaším cieľom?
Vieš, to je dobrá otázka.
A myslím si, že je to otázka toho, ako ďaleko do minulosti chcete ísť v geopolitickej histórii.
Určite si myslím, že stratégiou impéria, britského impéria na konci 19. storočia, amerického impéria v 20.
storočí, bolo veľmi dlho držať Rusov a Nemcov oddelene a udržiavať ich v podstate vo vzájomnej vojne.
Ak by sa totiž spojili, a to ani politicky či ekonomicky, aj keby mali medzi sebou len dobré vzťahy, znamenalo by
to vážne ohrozenie schopnosti Britov alebo Američanov kontrolovať napríklad európsky kontinent.
A ako sa konštatovalo už pred viac ako sto rokmi, od čias Mackindera, Halforda Mackindera a vzniku geopolitiky, ako ju
poznáme dnes, je táto oblasť srdcom tzv. globálnej šachovnice.
A každá mocnosť, ktorá ho ovláda, má v podstate kontrolu nad planétou.
A to sa chápe už viac ako storočie, a práve preto vždy existovala potreba vraziť klin
medzi Rusov a Nemcov alebo Európanov všeobecne.
A myslím si, že je to stále aktuálne.
To je stále súčasťou stratégie.
Áno, urobil som rozhovor s prevádzkovateľom webovej stránky Antiwar.com.
Robí veľký protivojnový podcast.
Horton. Áno, Scott Horton.
A povedal: "Posledná vec, ktorú Západ chce, je nemecko-ruská jednota.
A hovorí, že najhoršie by bolo, keby sa Nemecko a Rusko opäť dostali do vzájomnej vojny.
A videli sme, čo sa stane, keď sa to stane.
Áno, máme.
Vráťme sa k Trumpovmu vyhláseniu, že ukončí túto vojnu.
Čo viete o jeho dobrom priateľovi Larrym Finkovi, výkonnom riaditeľovi spoločnosti BlackRock, ktorý má poradnú úlohu pri
obnove Ukrajiny a je zodpovedný za Ukrajinský rozvojový fond?
Áno. Je to presne tak, ako ste to opísali.
Mimochodom, BlackRock je najväčšou investičnou spoločnosťou na svete, ktorá vlastní ak nie väčšinu, tak aspoň veľkú časť
akcií prakticky všetkých spoločností z rebríčka Fortune 500 .
A spoločnosť BlackRock, najmä Larry Fink, generálny riaditeľ spoločnosti BlackRock, tiež výrazne investuje
do obnovy Ukrajiny, ktorá bola, samozrejme, zasadená do kontextu digitálnej transformácie.
Tento proces sa začal už pred súčasným konfliktom, ale určite sa rozšíril.
Larry Fink otvorene hovoril o tom, že to poskytuje dokonalú príležitosť na úplnú
digitálnu transformáciu vlády a hospodárstva.
Presne o to sa teda snažia.
A samozrejme, je to boom a korupčný biznis v podobe miliárd eur, miliárd dolárov pre toho, kto dokáže strčiť svoj
rypák do tohto konkrétneho koláča a zjesť z neho čo najviac.
A Larry Fink sa rozhodne zdá byť v pozícii tohto upíra, ktorý vysáva krv na krčnej žile ľudstva.
Hľadal som pozadie Larryho Finka a jeho angažovanosť na Ukrajine a jeho zasahovanie do tejto záležitosti a narazil som na
konferenciu, ktorá sa konala pred niekoľkými rokmi v New Yorku.
Počuli ste niekedy o "Dealbook Summite", ktorý sponzoruje New York Times?
Áno, počul som o tom, ale nesledoval som tento proces.
No, čítal som drobné písmo.
Uviedla: "Na samite vystúpi aj dezignovaný premiér Benjamin Netanjahu, ukrajinský prezident Volodymyr Zelenskyj, generálny
riaditeľ spoločnosti META Mark Zuckerberg, ministerka financií USA Janet Yellenová a
generálny riaditeľ spoločnosti BlackRock Larry Fink.
Všetci títo ľudia sú spolu na samite v New Yorku.
Čo si myslíte?
Len ma to ani trochu neprekvapuje.
Povedal by som, že presne títo ľudia by sa mali zhromaždiť, aby o tom hovorili a snažili sa z toho všemožne profitovať,
a to tak finančne, ako aj geopoliticky. A tiež vojensky.
A samozrejme, každý hráč pri tomto stole má svoje vlastné dôvody, prečo je tu,
ale určite sa zhodnú na programe vysávania krvi z Ukrajiny v boji proti Rusom - čo by v
súčasnosti chcelo veľa rôznych ľudí pri tomto stole.
No, James, nezdalo sa, že by ste si boli veľmi istý možnými výsledkami súčasnej krízy v Izraeli.
Aký je optimistický scenár výsledku vojny na Ukrajine bez toho, aby BlackRock prevzal krajinu?
Áno. No, ako som povedal, teraz je to mimoriadne ťažké.
A myslím si, že každý už zahral do kariet tak ďaleko, že je ťažké si predstaviť, že by sa teraz dalo z tejto priepasti vystúpiť.
Pretože si nemyslím, že Rusi sa teraz môžu stiahnuť bez toho, aby v Donbase dosiahli aspoň nejaké opatrenia na
záchranu tváre v súvislosti s údajnými geopolitickými cieľmi.
Ukrajina sa však zároveň pevne vydala na cestu západnej integrácie vrátane členstva v NATO.
Na nedávnej konferencii NATO zaznelo ubezpečenie, že cesta Ukrajiny k členstvu v NATO je nezvratná.
Nestane sa to zajtra, ale stane sa to.
To bola, samozrejme, červená čiara, ktorú Rusi rysovali už veľmi, veľmi dlho. Ešte pred Putinom.
Myšlienkou NATO na Ukrajine bola táto červená línia.
Takže je ťažké si predstaviť opatrenie na záchranu tváre, ktoré by bolo možné v tomto
štádiu a ktoré by prinajmenšom, ako hovoríte...
Aj keby sa konflikt skončil zajtra, v Kyjeve máme vládu, ktorá sa zaviazala k digitálnej transformácii, akvizícii spoločností
BlackRock, Palantir a ďalších, ktoré sa do tejto hry zapájajú.
V súčasnosti je ťažké si predstaviť, že by mohli byť vyhodení z vlády v Kyjeve.
Presne tak. Dobre. No, James, prejdeme k našej druhej téme, k CBDC.
A túto tému by som chcel otvoriť malou novinkou z minulého víkendu, ktorý sa začal predminulý týždeň.
Viete, mal som plnú hlavu, bol som v pracovnom nasadení a nepremýšľal som nad vecami,
neskúmal som a nekontroloval svoj Twitter.
Takže som o celej záležitosti CrowdStrike veľa nevedel.
Ani som nevedel, čo je CrowdStrike, kým mi dnes niekto nepovedal, že je to spoločnosť zaoberajúca sa softvérovou bezpečnosťou.
V piatok sa však niečo stalo a z nejakého dôvodu som nemal prístup k žiadnym digitálnym záznamom v mojej banke.
V mobilnom telefóne mám aplikáciu, ktorá mi umožňuje zobraziť môj bankový účet a transakcie. A v
nej sa píše, že "cez víkend nie je k dispozícii".
A potom môj kamarát povedal, áno, to by mohlo byť kvôli tomu CrowdStrike.
Uviedol, že boli zrušené stovky letov.
Spomenul, že YouTube dnes ráno tri hodiny nefungoval, že banky boli zatvorené a podobne.
A keďže hovoríme o CBDC, myslel som si, že by to malo byť čiernym okom pre myšlienku digitalizácie.
Nemyslíte si, že sa ľudia obávajú straty prístupu k hotovosti a toho, že nebudú môcť míňať bez toho, aby boli stopercentne
závislí od týchto digitálnych peňazí, ktoré chcú zaviesť?
Som rád, že ste túto diskusiu zaradili do tohto kontextu,
pretože práve teraz sú desaťtisíce ľudí, možno ešte viac, ktorých cesty boli zrušené, ktorých bankové účty sú
nefunkčné atď., pretože prišla táto udalosť storočia, tento strašný rozvrat, ktorý sa práve rozšíril.
Ľudia by sa však teraz mali aspoň prioritne zamyslieť nad tým, či je dobrý nápad urobiť celý náš život, našu ekonomickú existenciu,
závislou od tejto digitálnej technológie, ktorá je prinajmenšom zraniteľná voči náhodným poruchám a falošným aktualizáciám,
nehovoriac o skutočných útokoch, ktoré vykonávajú skutoční pátrači zvonka alebo ako útoky pod falošnou vlajkou, ktoré boli
nejakým spôsobom vytvorené alebo možno len zásahom vyššej moci.
Vieme to.
EMP , slnečné žiarenie, Carringtonova udalosť .
Vieme, aké veci môžu v okamihu zničiť alebo narušiť náš elektronický život, ako ho poznáme.
V istom zmysle bolo takmer povzbudivé vidieť, čo sa stalo v prípade CrowdStrike, keď boli palubné lístky
pre cestujúcich písané ručne na papieri, pretože ich nebolo možné vytlačiť elektronicky.
Kódy QR ste nemohli použiť.
Doslova ste ich vyplnili ručne.
A prinajmenšom si uvedomíte, ako veľmi sme ponorení do tohto digitálneho matrixu, že je šokujúce
vidieť v dnešnej dobe ručne písanú palubnú vstupenku.
Ale áno, ľudia si kedysi zapisovali veci perom a papierom.
Prečo sme sa toho vzdali?
Aké zásadné a naliehavé problémy sme vyriešili tým, že sme celý svoj život vložili do tohto digitálneho matrixu?
Myslím, že by sa to dalo aplikovať na mnoho vecí, kde existuje nové riešenie, a prvá otázka, ktorú by
sme si mali položiť, je: Čo je zlé na tom, čo tu máme?
Napríklad, keď som bol v Japonsku, mal som celkom dobrý príjem v starej sieti 3 G.
Prečo potrebujeme 4 G alebo 5 G?
A naďalej ho rozširujú a tvrdia nám, že je to absolútne nevyhnutné pre našu ďalšiu existenciu.
Ale nemusím sťahovať film za 19 sekúnd namiesto 53 sekúnd.
Dovoľte mi, aby som sem vložil odkaz na Neila Postmana, autora kníh ako "Zabaviť sa na smrť".
Bol to veľmi zaujímavý a pokrokový autor, ktorý bol produktívny a aktívny v 80. a 90. rokoch 20. storočia.
Písal o internete, keď sa ešte len objavoval.
A predniesol sériu prejavov o technologických otázkach.
Už neviem, pod akým menom bol tento prejav prednesený. Ale ak sa pozriete pod Neil Postman "otázky o technológii", nájdete ho.
Myslím si, že sformuloval štyri otázky, ktoré by sme si mali klásť pri každej navrhovanej novej technológii.
Jedným z nich je: Aký je problém, ktorého riešením má byť navrhovaná technológia?
A je to naozaj problém?
A je to naozaj riešenie?
A rozoberá to vynikajúcim spôsobom, ktorý je podľa mňa dnes ešte aktuálnejší ako pred
tromi desaťročiami, keď tento prejav predniesol.
To znie zaujímavo.
James, viem, že sme sa tejto téme venovali v našom poslednom rozhovore, ale na konferencii AZK nás sleduje oveľa viac divákov.
A myslím si, že niektorí ľudia stále chcú vedieť, aký je rozdiel medzi CBDC a napríklad Apple
Pay alebo inými digitálnymi platobnými systémami.
A prečo sa 93 % všetkých centrálnych bánk zrazu aktívne zapája do vývoja týchto CBDC?
Digitálna platobná infraštruktúra, ktorá existuje teraz a na ktorú sa teraz napojíte, je
založená na forme peňazí, na ktorú sme si zvykli.
Inými slovami, peniaze súkromných klientov v komerčnom bankovom cykle.
Je toho veľa, čo treba pochopiť, pokiaľ ide o peňažné podvody a nezmysly, ktoré rádoby čarodejníci z Wall
Street robia, o deku, ktorú už mnoho, mnoho storočí preťahujú cez oči širokej verejnosti.
Ide však o to, že väčšina krajín má dnes dvojkoľajný menový systém.
Jedným z nich je veľkoobchodný peňažný systém, ktorý je určený pre samotné banky, komerčné banky, ktoré majú účty rezerv v
centrálnej banke, a či už je to ECB, Bank of Japan alebo Federálny rezervný systém v Spojených štátoch, tieto
komerčné banky si ukladajú rezervy a uskutočňujú vzájomné transakcie v rámci tohto veľkoobchodného okruhu.
My, vy, ja a všetci ostatní, ktorí to počúvame, máme svoje peniaze v týchto komerčných
bankách, a to je súkromný klientsky cyklus,
Ide o dve úplne odlišné veci; peniaze, ktoré banky používajú vo veľkoobchodnom cykle, sa technicky
líšia od peňazí, ktoré používame v každodennom živote.
Keď teda platíme pomocou Apple Pay alebo podobnej služby, používame peniaze súkromného zákazníka.
Ide o peniaze, ktoré vytvára retailová banka.
Komerčný bankový systém vo všeobecnosti.
Väčšina peňazí vzniká z dlhov voči komerčným bankám.
Vďaka magickej bankovej zmluve majú právo vytvárať tieto peniaze tým, že nám ich požičiavajú.
Pri každom požičiavaní peňazí nechodia do bankového trezoru a nevyťahujú z neho hromadu peňazí, ale vytvárajú
peniaze, ktoré im potom dlžíte - vrátane úrokov! - Úžasný nápad, ak ste náhodou bankár, v každom prípade.
CBDC je myšlienka, že po prvýkrát budeme mať priamy prístup k peniazom centrálnej banky.
Samozrejme, centrálna banka už dnes emituje peniaze.
Keď vytiahnete jednu z bankoviek, bez ohľadu na to, v ktorej krajine žijete, keď vytiahnete jednu z papierových bankoviek, ak
ju vôbec máte v peňaženke, pretože väčšina ľudí platí bezhotovostne, bude na nej napísané niečo ako: tu v
Japonsku "Bank of Japan", v Spojených štátoch "Federal Reserve", pretože to je vyjadrenie zodpovednosti centrálnej banky.
Túto bankovku v skutočnosti vydáva samotná centrálna banka.
Je to teda jediný spôsob, ako môže centrálna banka vložiť peniaze priamo do ekonomiky, a to je len zlomok ekonomiky.
Vo svete CBDC však budú môcť priniesť svoje vyjadrenie záväzkov centrálnej banky priamo do vašej digitálnej peňaženky, pretože
teraz budete mať účet, v závislosti od toho, ako ho nastavia, ale tak či onak, budete mať účet v samotnej centrálnej banke.
Budú môcť nielen kontrolovať a monitorovať vaše transakcie, ale aj nahliadať do vašich transakcií a potenciálne, ako už mnohí
upozornili, vrátane politikov v Spojenom kráľovstve a inde, ktorí sú touto možnosťou veľmi nadšení, môžu
programovať, čo sa s týmito peniazmi môže a čo nie.
Ak napríklad stanovíte obmedzenie, že tento mesiac môžete kúpiť len určité množstvo mäsa, pretože
vieme, že konzumácia mäsa rozčuľuje bohov počasia.
Ak stanovia obmedzenie, môžu ho presadiť tak, že vám zabránia kúpiť si za digitálnu menu svojej
centrálnej banky viac mäsa, ako je povolené množstvo.
Ak sa rozhodnete pre tento spôsob implementácie, bude to automatická záležitosť, ktorú nemôžete obísť.
Alebo akýkoľvek iný počet obmedzení, ktoré si viete predstaviť, by sa mohol zaviesť v reálnom čase stlačením
digitálneho spínača, čo by predstavovalo absolútne strašidelnú mieru kontroly nad ekonomikou priamo centrálnymi bankármi.
Áno, a práve ste mi odpovedali na ďalšiu otázku, ktorá znela: Čo by podľa vás bolo pre štát najatraktívnejšie?
A ja by som povedal, že je to schopnosť pozorne sledovať náš majetok a naše výdavky a v
prípade potreby kontrolovať, ako ich využívame.
Rozhodne, a mal by som to rozlišovať, pretože, ako som už zdôraznil, v súčasnom bankovom systéme
sú komerčné banky medzi centrálnou bankou a nami.
Komerčné banky sú teda dôležitou súčasťou tohto procesu a v súčasnosti zjavne
vykonávajú neuveriteľnú kontrolu nad hospodárstvom.
Tejto kontroly sa tak ľahko nevzdáte.
Preto si môžeme predstaviť mnoho rôznych spôsobov, ako bude systém CBDC štruktúrovaný.
Jednou z nich by mohlo byť, že centrálna banka deleguje svoju schopnosť spravovať a overovať účty na
komerčné banky alebo aspoň na overené finančné inštitúcie.
Preto tu budete pôsobiť aj ako sprostredkovateľ.
To by znamenalo, že centrálne banky by sa aspoň tvárili, že sú od tohto procesu vzdialené len na dosah ruky: "Ach,
my to všetko nekontrolujeme. Toto robia komerčné banky."
Vzhľadom na politickú a ekonomickú realitu štruktúry bankového systému sa prirodzene vynára otázka, kto tieto
komerčné banky reguluje a určuje im, čo môžu a čo nemôžu robiť.
Ide o regulačné orgány centrálnych bánk a vlád.
V minulosti sme videli, ako sa táto právomoc zneužívala.
Za Obamovej vlády napríklad ministerstvo spravodlivosti nariadilo komerčným bankám v Spojených štátoch, aby zmrazili účty
jednotlivcom, ktorí poskytovali úplne legálne, hoci pochybné služby, ako napríklad pornohviezdam, predajcom
streliva, poskytovateľom pôžičiek na splátky a iným osobám z odvetví, s ktorými vláda nesúhlasila.
Žiadala, aby banky stiahli týchto klientov z obehu.
Boli to samotné banky, ktoré sa prispôsobili.
Oni boli tí, ktorí zablokovali účty týchto klientov, ale urobili to preto, lebo FDIC , jeden z regulátorov bankového systému
v Spojených štátoch, povedal: "Nebudeme chrániť vaše vklady.
Mohli by sme vás vyradiť zo zoznamu, ak nesplníte naše požiadavky a nezbavíte sa týchto ľudí."
Tento príklad nám ukazuje, ako možno tento typ systému nastaviť.
Opäť to nebude vyzerať presne ako nočná mora, keď centrálni bankári priamo kontrolujú
ich peňaženky, ale bude to takmer rovnaké.
Áno, viem si predstaviť, ako sa budú snažiť, aby to bolo pre nás prijateľné.
A toto je jedna z tých situácií "keď dostali komunistov...".
Najprv prišli po úžerníkov v Skid Row .
No my týchto ľudí nemáme radi.
Nemáme radi ani pornohviezdy.
Urobia ho atraktívnym.
Ako blízko sme k systému CBDC?
Znamená to koniec hotovosti?
Určite môžu koexistovať a pravdepodobne ešte nejaký čas budú.
To však nemusí nevyhnutne znamenať, že hotovosť už nebude existovať.
Už sme však videli, ako sa bezhotovostná spoločnosť vyvíjala a ako rýchlo sa to stalo.
V Japonsku sa nachádzame v situácii, keď je ekonomika stále z veľkej časti založená na hotovosti, aj keď sa to mení.
Ale pamätám si, že som sa minulý rok zúčastnil na konferencii v Anglicku a bolo to naozaj šokujúce, hoci
som o tom vedel, skúmal som to a hovoril som o tom.
Bolo naozaj šokujúce, keď sme vošli do mnohých kaviarní, reštaurácií a obchodov, ktoré doslova neprijímali hotovosť.
Bolo to doslova bez hotovosti.
Aj to bol pre môj systém šok, ale už je to realita.
Preto si možno predstaviť, že po zavedení CBDC nastane fáza koexistencie.
Dá sa však veľmi dobre predstaviť, že v dôsledku nejakej finančnej udalosti pod falošnou vlajkou alebo iného
odôvodnenia núdzovej situácie by sa hotovosť mohla zrušiť.
A väčšina ľudí by dnes pravdepodobne ani nemihla okom.
Presne tak. No, keď navštívite miestny supermarket, koľko ľudí vidíte používať svoj iPhone, používať
kartu, používať kartu Easy Pay namiesto hotovosti?
Nie je to celkom bežné?
Bohužiaľ, áno.
A hovorím "bohužiaľ", pretože ma veľmi potešila skutočnosť, že Japonsko je stále do veľkej miery ekonomikou
založenou na hotovosti do takej miery, že si môžete kúpiť auto za hotovosť a nie je to ani nič výnimočné.
To sa však skutočne mení, a to veľmi rýchlo, pretože bezhotovostné platobné systémy sa tu nielen
zavádzajú, ale aj čoraz viac aktívne propagujú.
A bohužiaľ, dnes je oveľa bežnejšie, že ľudia platia mobilným telefónom alebo kartou, ako to bolo v minulosti.
Dokonca aj v Japonsku, ktoré bolo jednou z mála výnimiek v industrializovanom svete ako
ekonomika založená na hotovosti, sa to mení.
A viem si predstaviť, že o niekoľko rokov dosiahneme bod, keď bezhotovostné platby budú bežnejšie ako platby v hotovosti.
Čo s tým môžeme urobiť okrem toho, že budeme čo najčastejšie platiť v hotovosti?
Čo ešte máme v rukáve?
No, povedal by som, že je to veľmi, veľmi dobrý východiskový bod.
Myslím si, že toto je jeden z tých problémov, ktoré sú jednoznačne spoločenským problémom, ktorý nikto nedokáže
vyriešiť sám, ale všetci musíme prispieť svojím dielom.
A naša úloha spočíva v bojkote a uvedomelých nákupných rozhodnutiach.
A to nielen tým, že sa vyhýbate obchodom, ktoré fungujú bezhotovostne,
ale samozrejme aj v podpore obchodov, podnikov, predajcov alebo ľudí, ktorých poznáte a ktorí sú ochotní ponúkať služby
nielen za hotovosť, ale aj za drahé kovy, kryptomeny, výmenné kruhy alebo iné verzie komunitných mien, nech už ide o čokoľvek.
Nie som tu na to, aby som posudzoval, čo by ste mali používať.
Myslím, že by ste mali používať všetko okrem CBDC.
A to je jedna z vecí:
Pokiaľ budeme napínať svaly a pokračovať v budovaní komunity, ktorá bude mať podporu aspoň v prípade tohto prechodu, takže keď
dôjde k prijatiu bezhotovostného platobného styku a čoraz viac ľudí sa vydá touto cestou, stále budú existovať ľudia, ktorí budú
ochotní dokonca aj odkloniť sa, podstúpiť nepríjemnosti, ak budú musieť, aby mohli platiť hotovosťou, drahými kovmi
alebo niečím iným, potom aspoň táto ekonomika môže pokračovať.
Väčšina ľudí sa určite pripojí k bezhotovostnému platobnému styku, aby sa dostala dopredu, ale
ľudia budú mať možnosť podporiť túto komunitu.
Ale ak tieto svaly necvičíme, ale jednoducho si povieme: "Aha, to je trochu nepríjemné,
chcem ísť do supermarketu a kúpiť si túto vec.
Tentoraz budem musieť pravdepodobne platiť bezhotovostne."
Čím viac to robíme, tým viac nás preberá bezhotovostný svet.
Nakoniec ide o náš systém návykov a my si musíme zvyknúť akceptovať nepríjemnosti, aby sme podporili
svet, ktorý chceme, a vyhli sa svetu, ktorý nechceme.
Amen, James.
Blíži sa koniec nášho času.
Rád pridávam niečo osobné, čo sa ma týka a mierne sa odchyľuje od scenára.
Rád by som vám, James, opísal hypotetickú situáciu a zistil, ako by ste v nej reagovali.
Viem, že sa o tejto téme toľko žartuje a špekulácie sa úplne rozmohli takým spôsobom, že vám môže prekážať, ak sa odkloníme
od témy a pôjdeme do králičej nory na najrôznejších úrovniach.
Ale musím sa vás opýtať na údajný pokus o atentát z 13. júla , bolo by to v poriadku?
Iste, áno.
Takže povedzme, že predsedáte konferencii a objaví sa otázka údajného atentátu z 13. júla .
Ľudia sa rozčúlia, objavia sa rôzne špekulácie o tom, čo sa naozaj stalo, a vy sa nejako vychýlite z kurzu.
Zoberiete kladivo a urobíte ho tichým.
Čo robíte, aby ste ľudí v takejto situácii udržali na správnej ceste, čo by ste im povedali?
Myslím si, že v momente, keď o to ľudia prejavili záujem, je už neskoro to len tak zatĺkať.
Nikdy by som si nedovolil hovoriť ľuďom, na čo by mali myslieť alebo čomu by mali venovať svoj čas alebo pozornosť,
ani by som si nedovolil aspoň im povedať, aby svoj čas alebo pozornosť nevenovali tej či onej veci.
A aj keby som to urobil, kto by ma počúval a prečo?
Určite by som však mohol poznamenať, že význam takejto udalosti pre mňa ako človeka, ktorý neverí v politický systém a proces,
ktorý sme dostali s "krabicou na návrhy otrokov" , ktorá prichádza v štvorročných intervaloch, nie je relevantný bez
zastrešujúcich otázok digitálnych mien centrálnych bánk a konfliktu v Izraeli a na Ukrajine
a ďalších vecí, o ktorých sme dnes hovorili.
Skutočný význam tohto problému nemá nič spoločné s tým či oným politickým kandidátom.
Ide o to, čo ľudia, ktorí tento systém ovládajú, chcú, aby sme verili, že sa to stalo, a prečo chcú, aby sme tomu verili.
Ak by som teda mohol v takejto imaginárnej situácii niečo povedať, jednoducho by som povedal, že by bolo užitočnejšie sa pozrieť: Čo
táto udalosť znamená, prečo sme vedení k tomu, aby sme o tejto udalosti premýšľali a
hovorili určitým spôsobom, v koho záujme to je?
Ak prijmeme tento príbeh tak, ako nám je vnucovaný, kam nás to vedie a k akému výsledku?
A ak sa nenájde iný dôvod, tak možno len preto, aby nás opäť vtiahol do politickej diskusie a aby sa všetci opäť
zamerali na to, ktorú stranu tohto riadeného ľavicovo-pravicového dravého vtáka chcú politicky podporiť.
Ak by to malo len pritiahnuť ľudí späť do tohto cirkusu, mohol by to byť skutočný zmysel takéhoto podujatia.
Takže by som to aspoň predložil na diskusiu.
Veľmi dobre, veľmi dobre.
Dobre, posledná, posledná otázka, James, posledná otázka:
Boli ste prekvapení, keď bol Julian Assange prepustený?
Myslím si, že áno, aj keď len kvôli dlhodobému príbehu, ako napríklad v konflikte na
Ukrajine, v Afganistane alebo v iných krajinách.
Zdá sa, že v určitom momente sa stáva skutočným cieľom ponechať ho v tomto nekonečnom procese, v tomto stave.
Nehovorím, že by bolo zaujímavé sledovať, ako by to dopadlo na súde, ale nie som si istý, či
by som chcel vidieť, ako by to dopadlo na súde.
V každom prípade ma to prekvapilo.
To som nečakal.
Nevidím to ako úžasné víťazstvo slobody prejavu, už len preto, že jediné, o čom sa v skutočnosti rozhodlo,
bolo: "Áno, som vinný, som vinný, teraz ma pustite von."
A to naozaj nepomáha riešiť zásadný problém, že bol vytvorený precedens, podľa ktorého sú bežné novinárske postupy nezákonné.
A to je v podstate to, čo sa tu zistilo.
Našťastie, pretože to mohlo byť ešte horšie.
Mohlo dôjsť aj k skutočnému súdnemu rozhodnutiu, že to, čo urobil, bolo nezákonné, čo by vytvorilo ešte horší precedens.
Mohlo to však byť lepšie,
pretože by bolo oveľa lepšie vyhlásiť niekoho za nevinného, kto len robil novinársku prácu.
Určite, určite.
Mohli by sme povedať, že by sme možno mali oslavovať jeho prepustenie, ale naše oslavy by mali byť
trochu tlmené, pretože k nim došlo vďaka dohode.
Ako vždy by sme mali pokračovať v poukazovaní na fakty a problémy spojené s týmto prípadom, a
nie sa zaoberať osobnosťami zúčastnených osôb.
Súhlasím, úplne správne.
Nuž, milí účastníci konferencie AZK, čo tak pekný potlesk pre Jamesa Corbetta?
Úžasné, ďakujem. Položili ste na stôl hlboké súvislosti.
Vážime si vás, máme vás radi.
Ďakujeme ti, Dan, za fantastickú prehliadku.
.