Ivo Sasek: Naš sljedeći govornik pridružit će nam se uživo s Filipina, šest sati ispred nas.
I on također redovito otvara oči stotinama tisuća ljudi koji iskreno traže istinske veze u politici i gospodarstvu.
Pitam tehnički odjel: je li veza s Filipinima u redu?
Tehničar: "Da, imamo sliku."
U redu, dakle, u ime svih gledatelja diljem svijeta želim izraziti svoju iskrenu zahvalnost za vaš doprinos 20. AZK-u.
Pokrenite snimanje kratke biografije Tilmana Knechtela!
Biografija Tilman Knechtel: Tilman Knechtel, rođen 1987. godine u Filderstadtu u Njemačkoj, autor je i istraživački novinar.
Tilman Knechtel se već opsežno posvetio obitelji Rothschild, okultnoj glazbenoj industriji,
kabbalizmu i dugoročnoj strategiji komunizma.
Njegova objavljena djela uključuju "Rotschildovi: Jedna obitelj vlada svijetom" i "Rockefelleri: Američka noćna mora".
Tilman Knechtel je vodio YouTube kanal "Don't Trust Any Celebrities" s više od 130.000 pretplatnika.
Ovo je u međuvremenu uklonjeno s YouTubea i sada se može pronaći pod nazivom: "Don't trust any celebrities 3".
Također dostupno na Telegramu pod "Ne vjerujte nijednoj zvijezdi službeno".
On također radi kao urednik za švicarski list ExpressZeitung.
ExpressZeitung je već dokumentirao politički, društveni i povijesni razvoj našeg vremena u više od 60 izdanja.
Na temelju trenutnih svjetskih događaja, ExpressZeitung pruža temelj za sveobuhvatno
razumijevanje glavnih i kontroverznih pitanja.
Zahvaljujući svom širokom i dubinskom poznavanju globalne politike, Tilman Knechtel je dobrodošao
gost u televizijskim programima neovisnih medija.
Tilman Knechtel će danas govoriti na temu: "Rusija i Kina – neprijatelji ili saveznici Zapada?"
Tilman Knechtel: Da, zdravo, drago mi je što sam ovdje. Nadam se da me čujete.
Da, čini se da me čuju.
Dakle, da, jako mi je drago što sam ovdje – u AZK-u u nešto drugačijem obliku nego na koji sam navikao.
Ipak, da, sjajno je što je ovaj put uspjelo.
Dobili su mi pola sata za prezentaciju, što mi se zapravo čini sasvim dobro, jer zapravo ne volim duge uvode.
I tema nije previše složena da bi se mogla obraditi za pola sata.
Dakle, relativno brzo dolazim do poente.
Velik dio onoga što ću predstaviti možda je već poznat nekim čitateljima iz švicarskog lista "in
Deutschland verboten" (zabranjen u Njemačkoj), nekada ExpressZeitung, u kojem sam urednik.
A tema je: "Rusija i Kina – neprijatelji ili saveznici Zapada?" – zasad je to upitnik.
Mislim da bi za one koji su trenutno duboko razočarani našim zapadnim politikama, i po mom mišljenju s pravom, vrijedilo
istražiti mogu li se u tim zemljama pronaći alternative.
Ipak, moram biti kratak, pa ću vam odmah dati odgovor na temu predavanja:
Po mom mišljenju, Kina i Rusija nisu saveznici, nego neprijatelji Zapada.
A pod tim mislim sasvim jasno, i zaista to moram naglasiti, mislim na režime... pa, mislim na Putina i Xija Jinpinga, a
ne na obične ljude tamo – to su očito dvije različite stvari.
I neprijateljstvo prema Zapadu – mislim da se to vrlo lako može izvesti iz vrlo banalnih činjenica, naime da
Vladimir Putin i Xi Jinping slijede komunističke ciljeve.
I pretpostavljam da ovdje na AZK-u neće biti toliko komunista koji bi me prvo morali uvjeriti koliko je komunizam loš.
Dakle, mogu za sada preskočiti tu točku i odmah početi dokazivati ovu liniju razmišljanja i u Rusiji i u Kini.
Počnimo s Vladimirom Putinom.
Sada ga zapadni mediji prikazuju kao tvrdog, konzervativnog tipa, pa bi se moglo pomisliti da će američkom carstvu i
woke masi vratiti istom mjerom, i da će onda sve biti bolje.
Dakle, on bi, rekao bih, vratio normalnije uvjete.
Sve što mogu reći jest da ovo nimalo nije slika koju su naslikali mnogi kritički glasovi u Rusiji
– od kršćana preko konzervativaca do desničara.
Ali postoje i mnogi kritički glasovi unutar Rusije koji ga vide, jednako kao što ga, apsurdno, mnogi kritički
Nijemci vide trenutnu vladu, to jest kao ljevičarsku, internacionalističku ili čak komunističku.
I za to postoje razlozi. Uzmimo za primjer 2016. godinu.
Bilo je vrlo jasno obraćanje Vladimira Putina pred Svekrajevim narodnim frontom.
To je neka vrsta lobističke organizacije za njegovu stranku.
I pogledajmo ovaj govor. To je zaista otkriće.
Naglašava da njegov stav prema komunističkim idejama nikada nije posustao i da do danas
čuva svoju člansku iskaznicu stranke kod kuće.
Za one koji ne znaju, Putin se 1970-ih pridružio Komunističkoj partiji i tajnoj službi KGB.
Vjerojatno je to mjesto gdje njegova odanost i danas leži.
A onda je u govoru 2016. godine uslijedila odlučujuća rečenica.
Vladimir Putin kaže da ga tada nikada nisu prisiljavali da se pridruži Komunističkoj partiji, nego, i citiram
Putina: "Stvarno su mi se sviđale komunističke i socijalističke ideje, i još uvijek mi se sviđaju." Kraj citata.
Dakle, Putin i dalje voli komunističke ideje – ideje najvećih masovnih ubojica u povijesti.
A 2005. godine također je rekao da je raspad Sovjetskog Saveza bio katastrofa, doslovno
najveća geopolitička katastrofa 20. stoljeća.
Dakle, za njega je pad komunističke države nešto tragično. To nam zaista daje uvid!
I da, ovo nije izoliran slučaj s njim, zbog čega njegovi kritičari u Rusiji imaju obilje municije.
Evo još jednog impresivnog primjera:
Putin je upravo govorio na onome što biste ovog ožujka 2024. gotovo mogli nazvati komunističkim
ili antifašističkim festivalom i tamo održao govor.
Cijela je stvar nazvana Svjetski festival mladih.
Ovdje na Zapadu ne čujete ništa o tome. Većina ljudi nikada neće ni čuti za to.
Dakle, ove je godine održano u Rusiji i to je ogroman događaj.
Na prvi pogled izgleda relativno bezopasno – samo tipična propaganda.
Ali ako pogledate tko sudjeluje, vidjet ćete da se tisuće mladih iz komunističkih
organizacija iz cijelog svijeta slivaju u Rusiju.
I da, 2017. godine održan je još jedan Svjetski festival mladih, koji je tada službeno
organizirala Svjetska federacija demokratske mladine.
A onda se pojavio Putin i održao govor.
A ova Svjetska federacija demokratske omladine je svojevrsna krovna organizacija za komunističke omladinske organizacije.
A njemački predstavnik u Svjetskoj federaciji demokratske omladine, na primjer, je Socijalistička
njemačka radnička omladina, koja je pridružena organizacija Komunističke partije Njemačke.
I doista, mnogi sudionici Svjetskog festivala mladih u Rusiji, bilo 2017. ili 2024., ako su
došli sa Zapada, imali su antifašističku pozadinu.
Upravo oni ljudi koje zapravo smatramo da su dijametralno suprotni Putinovim navodno
domoljubnim vrijednostima – bar bi se tako činilo.
Ali to je pogrešno. Putin o njima govori i dopušta da ga pred njima slave.
I to ima smisla, jer po mom mišljenju spaja upravo ono što pripada zajedno.
Jer Antifa potječe iz antifašizma.
A antifašizam je, može se reći, svojevrsni raison d'état u Putinovoj Rusiji. I to je važno razumjeti.
Ovo ne znači da se jednostavno ne vole fašisti ili nacisti – ni to nije moja ideologija – nego da je to, takoreći, novi
kod DDR-a, odnosno novi stari kod koji je već poznat iz DDR-a i odnosi se na klasnog neprijatelja socijalista.
To znači da svatko koga se etiketira fašistom nije socijalist ili komunist i mora se s njim boriti.
Dakle, održan je događaj koji je organizirala međunarodna ljevica, na kojem se pojavio Putin i bio je pozdravljen.
Međutim, snimke ovog Svjetskog festivala mladih ne emitiraju se na Zapadu jer je Putin ovdje prikazan kao spasitelj
konzervativaca i kršćana, dok se u Rusiji udvara socijalistima iz cijelog svijeta, Kubi, Venezueli i tako dalje.
Da, točno, pa je u srži komunističke ideologije oduvijek postojala ideja svjetske vlade, što je zapravo očito.
Ali da to potkrijepimo, imamo Vladimira Lenjina, na primjer, koji je rekao, i citiram:
Mi smo internacionalisti. Težimo čvrstom savezu i potpunom sjedinjenju radnika i seljaka svih naroda
svijeta u jednu svjetsku sovjetsku republiku. Kraj citata.
I Leo Trotsky je također govorio o socijalističkoj svjetskoj federaciji, što je
zanimljivo jer svi uvijek govore o globalistima.
Ali za mene je srž cijelog pitanja potpuno zanemarena, naime da se ovdje još uvijek radi o
komunizmu, a ništa nije globalističkije od komunizma.
I upravo ondje postoje i izjave unutar Rusije u korist svjetske vlade.
Na primjer, Putin i Rusija su se više puta izjasnili u korist Agende 2030.
Ovo se također općenito pripisuje Zapadu, kao što su BlackRock, Svjetski ekonomski forum i tako dalje.
Ali ako je pratite do njezinih početaka, shvatit ćete da Agenda 2030 ima socijalističke korijene.
Pokretač ove Agende 2030, na primjer, bila je norveška socijalistica po imenu Gro Harlem Brundtland.
A Putinova naklonost prema komunizmu, o kojoj smo čuli u govoru, naravno je također poziv na ovu svjetsku vladu, jer komunizam
i svjetska vlada idu ruku pod ruku, kao što je i Lenin rekao.
A u Rusiji se također mogu pronaći konkretniji dokazi o ovoj svjetskoj vladi.
I doista nekoliko puta u spisima najvažnijeg ruskog stratega.
Dakle, ovo je Aleksandar Dugin, koji je zaista formulirao nešto poput ruskog raison d'état.
Nema nijedne druge njegove knjige koja je imala takav utjecaj na ruske elite kao "Osnove geopolitike".
A u ovoj knjizi "Osnove geopolitike", objavljenoj 1997. godine, Aleksandar Dugin piše o
novom ruskom carstvu koje treba uspostaviti.
I on to iznosi ovako, citiram: "Prema logici geopolitike, ovo carstvo mora nadmašiti svog
prethodnika, Sovjetski Savez, i strateški i prostorno."
Stoga novo carstvo mora biti euroazijsko, kontinentalno i, u perspektivi, globalno carstvo. Borba ruskog
naroda za svjetsku dominaciju još nije gotova. Kraj citata.
Dakle, ovdje imamo obvezu prema svjetskoj moći ili svjetskoj dominaciji, a time i prema
svjetskoj vladi, što je također zahtijevao Lenin.
I riječ ovog čovjeka, Aleksandra Dugina, zaista znači nešto u Rusiji, čak i ako mnogi to i dalje žele poricati.
I da, ovo carstvo koje želi Dugin trebalo bi biti nasljednik Sovjetskog Saveza.
I doista, otkako je Putin došao na vlast, u Rusiji je došlo do ponovnog rođenja Sovjetskog Saveza, što nije
iznenađujuće, s obzirom na to da Putin voli komunističke ideje, prema njegovoj vlastitoj izjavi u tom govoru.
Dakle, spomenici Staljinu sada se ponovno postavljaju.
Staljin se također rehabilitira kao povijesna ličnost, a postoje pozivi na ponovno uvođenje sovjetskih
imena, na primjer preimenovanje Volgograda u Staljingrad.
Ili ovdje također – Putin je 2000. godine ponovno uveo himnu Sovjetskog Saveza s novim
stihovima, ali i dalje od istog komunističkog autora.
A što se tiče slobode tiska i slobode izražavanja, također svjedočimo povratku sovjetskim uvjetima u Rusiji.
Dakle, gotovo u isto vrijeme kad je u Njemačkoj zabranjen Compact, Rusija je zabranila jedan veliki oporbeni medij,
naime The Moscow Times, i to iz gotovo istih razloga koje je navela Nancy Faeser, možda čak i pomalo nespretnije.
Citat: "Diskreditiranje odluka koje je donijelo rusko vodstvo u unutarnjoj i vanjskoj politici." Kraj citata.
To znači da vam nije dopušteno kritizirati političke odluke u Rusiji, inače ćete biti zabranjeni, što
smatram kamenom temeljcem svakog slobodnog društva.
Čak i prije toga, mnogi alternativni mediji već su bili uklonjeni u Rusiji.
Ali to je samo tipičan primjer onoga što Moskva radi u inozemstvu, slično tome kako sada prikazuje Putina kao konzervativca.
Dakle, stavljate se na stranu oporbe na Zapadu kako biste tamo osvojili simpatije.
A ruska vanjska propaganda potom kritizira ono što se događa na Zapadu – zapravo kao fašizam.
I na domaćem planu rade potpuno isto, a dobar primjer toga je nedavno zabrana časopisa Compact.
Također sam potpuno protiv toga i ne mislim mnogo o Nancy Faeser, ali što će Rusija učiniti nakon zabrane?
Dakle, šaljete nekoga iz Ministarstva vanjskih poslova koji se protivi zabrani i iznimno je ogorčen zbog nje.
Složio bih se i s ženom koju su tamo poslali, ali zabrane su...
Ali što se u isto vrijeme događa u Rusiji? Upravo ista stvar!
Dakle, zapravo se bavimo dvjema stranama iste kovanice.
Ili evo još jedne lijepe slike. Nadam se da sada možete vidjeti sliku, što bi nekima od
vas trebalo dati materijal za razmišljanje.
Dakle, Putin je na državnom posjetu Sjevernoj Koreji. Mislim da sama slika govori za sebe.
Dakle, ljudi se moraju pojaviti da bi bodrili njih dvoje ispred ovih portreta heroja.
I da, mislim da ta slika zrači čistim komunizmom.
A potom je Putin također prethodno dobio prazan ček od Kim Jong Una.
Rekao je, citat: "Uvijek smo podržavali i nastavit ćemo podržavati sve odluke koje su donijeli Putin i ruska vlada." Kraj citata.
To znači da nema mjesta između Putina i Kim Jong Una.
I ne moram objašnjavati zašto Sjeverna Koreja nije osobito lijepa i slobodna zemlja.
To jest, zaista posvuda, kad danas pogledamo Rusiju, zapravo prepoznajemo taj komunistički utjecaj.
I mogao bih zaista navesti još tisuće primjera.
A sada možemo prijeći i s Putina na Xi Jinpinga, kojeg mnogi ne žele vidjeti kao jednu cjelinu,
iako su za mene oni definitivno jedna cjelina.
I tako, ubrzo prije rata u Ukrajini početkom 2022. godine... Putin je prisustvovao Zimskim
olimpijskim igrama u Pekingu i rekao je, i citiram:
Predsjednik Xi Jinping i ja poznajemo se dugo kao dobri prijatelji i političari koji u velikoj mjeri
dijele iste stavove o rješavanju svjetskih problema. Održavamo bliski i čest kontakt. Kraj citata.
Xi Jinping je otišao još dalje, nazvavši Vladimira Putina svojim najboljim prijateljem 2019. godine – ne
samo prijateljem, već svojim najboljim prijateljem.
Dakle, između njih dvoje nema mjesta za nikoga drugog.
Dakle, imate iste stavove o tome kako rješavati svjetske probleme.
Ili prije samo dva mjeseca, dnevne su vijesti izvijestile, i citiram:
"Rusija i Kina žele produbiti svoju suradnju u raznim područjima kao što su logistika, transport,
energetika i poljoprivreda." Kraj citata. I to je poanta.
Dakle, ova suradnja s Kinom doista naglašava Putinovu komunističku svjetonazorsku perspektivu,
koju je on već otvoreno priznao u svom govoru.
Uostalom, Kina je otvoreno komunistička zemlja; to se ne može poreći.
Zemlja, na primjer, u kojoj komunistički masovni ubojica Mao Tse-tung i dalje uživa nešto poput svetog statusa.
I, na primjer, zemlja čija jedina politička stranka u svom ustavu navodi, i citiram:
"Najviši ideal i krajnji cilj stranke je ostvarenje komunizma." Kraj citata.
I to je nedvosmisleno, a komunizam, kao što smo ranije čuli, naravno može biti ostvaren samo na globalnoj razini, kako je
Lenin istaknuo, zbog čega je opredjeljenje za komunizam uvijek opredjeljenje za svjetsku
vladu – opet, ključna riječ ovdje je globalizam.
Baš kao i Rusija, i Kina se obvezala promicati Agendu 2030, koja je, kao što sam rekao, blaži oblik komunizma.
Mao je i dalje sačuvan u Memorijalnoj dvorani u Pekingu, baš kao što je Lenjin i dalje izložen u mauzoleju na Crvenom trgu.
Dakle, komunistički ubojice s obje strane uživaju veliko poštovanje.
Da to kažem provokativno, to je kao da sada na Alexanderplatzu imamo Hitlerov mauzolej; udaljenost do
Trećeg Reicha, rekao bih, ne bi bila baš uvjerljiva.
Naravno, politika vezana uz koronavirus bila je jednako komunistička i mogla bi se vratiti u bilo kojem trenutku.
Kina je brutalno mučila svoje stanovništvo.
To je trajalo sve do 2023. godine, kada su se ovdje sve stvari već odavno ponovno otvorile.
Dakle, to su bila naša zaključavanja na steroidima u Kini, gdje neki ljudi nisu mogli napustiti svoje domove tjednima zaredom.
Cijela stambena područja bila su ograđena, a supermarketi zatvoreni.
Dakle, vidjeli ste ljude kako zapravo mašu iz svojih prozora jer su im hladnjaci bili
prazni i nisu mogli izaći tijekom lockdowna.
Cijeli su distrikti bili potpuno zatvoreni ako bi samo jedan PCR test bio pozitivan.
I, naravno, ljudi su tada bili zatvoreni u te zloglasne karantenske logore, gdje su
kontejneri doista izgledali kao zatvorske ćelije.
I tamo su ljudi također tjednima bili zatvoreni u njima.
Dakle, teror koronavirusa koji provodi Xi Jinping, zbog kojeg čak i naše vlade, koje nikako nisu
bile suzdržane, u usporedbi djeluju prilično blago.
Naravno, sada se pročulo da kineski režim može onesposobiti protivnike jednostavnim postavljanjem njihovog QR koda
na crveno, jer im to onemogućuje slobodno kretanje u Kini.
Ne znam postoji li još uvijek, ali to je zasigurno nešto što bi se moglo vratiti u budućnosti.
I da, Rusija se sada malo više uskladila sa Zapadom u pogledu koronavirusa, nije bila stroga kao Kina, ali
se nije ni na koji pozitivan način istaknula da bi se sada mogla smatrati dobrom alternativom.
Upravo tako, i sada sam puno govorio o komunizmu, a po mom mišljenju, mi se samo bavimo
ideologijom koja je sredstvo za postizanje cilja.
Za višešefe, kojima bih se sada želio obratiti, prvo razmotrimo tko je zapravo učinio ovo
ideološko čudovište zvano komunizam tako moćnim.
I to je bila Oktobarska revolucija kao početna točka u Rusiji 1917. godine – koju su
financirali američki bankari na Wall Streetu.
Postoji čitav niz temeljnih radova američkog povjesničara Antonyja C. Suttona.
I dva imena svakako treba spomenuti kao financijere komunista: Paula Warburga i Jakoba Schiffa.
Paul Warburg je službeno bio glavni tvorac američke Federalne rezerve.
Još 1913. godine, kada je osnovan FED, bilo je mnogo glasova, uključujući i mnoge visokopozicionirane, koji su
tvrdili da Paul Warburg zapravo radi u korist Rotschildovih.
I također znamo, na primjer, da su Rotschildovi i Warburgovi surađivali 1920-ih na osnivanju Panevropskog
pokreta, gdje je, može se reći, jedan Warburg zaista primao naloge izravno od Rotschilda.
Dakle, Paul Warburg je imao udjela u Oktobarskoj revoluciji, gotovo sigurno u ime Rothschilda,
a najkasnije u ime drugog po zapovjednom redu.
U slučaju Jakoba Schiffa ta je veza s Rothschildima vrlo jasna, jer je obitelj Schiff čak dijelila
kuću s Rothschildima u Frankfurtu u 18. stoljeću.
A ta su dva bankara, Paul Warburg i Jacob Schiff, koji su sa svojim bankarskim kućama Kuhn, Loeb & Co. i Federal Reserve bili
financijeri svjetske revolucije, iskoristili svoj novac kako bi osigurali da Lenin i
Trotsky 1917. godine uspiju zauzeti vlast u Rusiji.
I važno je prvo razumjeti tko je zapravo uveo komunizam.
I opet je Rockefeller bio uključen u osnivanje Federalnih rezervi 1913. godine.
A putem tih Rockefellera, koji i danas usko surađuju s Rothschildima, brzo se vraćamo na aktere koji su
zapravo u središtu pozornosti, naime Kinu i Rusiju.
Uostalom, bili su to Rockefelleri koji su, preko svog čovjeka Henryja Kissingera, inicirali otvaranje Kine
sedamdesetih godina, što je dovelo do toga da Kina postane svjetska sila kakvu danas poznajemo.
I tijekom tog razdoblja, 1970-ih, David Rockefeller putovao je u Kinu i posjetio drugog čovjeka nakon
Mao Tse-tunga, Maoa koji je i danas u Kini počašćen.
A David Rockefeller je potom u New York Timesu napisao, nakon što je Mao ubio milijune Kineza, da Kina predstavlja,
i citiram, "jedan od najvažnijih i najuspješnijih eksperimenata u ljudskoj povijesti", kraj citata.
Da, svatko tko ovo pobliže pogleda shvatit će da je Kina bila pravi Rockefellerov projekt.
A onda možete preskočiti još 50 godina od 1970-ih i doći ravno do veze između Klausa Schwaba i Davida Rockefellera.
Jer Klaus Schwab prilično otvoreno kaže da mu je Henry Kissinger bio svojevrsni mentor.
I Henry Kissinger je definitivno radio za Rockefellere; bio je njihov najbolji čovjek.
A drugi mentor na kojeg Klaus Schwab upućuje je netko po imenu Maurice Strong, koji je, poput
Henryja Kissingera, također surađivao s Rockefellerima.
To implicira da je Schwab također suradnik Rockefellera.
A danas Klaus Schwab, idejni tvorac Velikog resetiranja, kaže u vrlo sličnom tonu kao tadašnji David Rockefeller da je Kina, i
citiram, "privlačan model za velik broj zemalja", kraj citata.
Klaus Schwab kaže da je Kina uzor za svijet ili za Zapad.
I komunistička Kina, gdje smo vidjeli da su Rockefelleri, kao suosnivači FED-a, bili ti koji su dali
početni signal za svjetsku preuzimanje komunizma...
Dakle, sve se uklapa.
A onda su tu Rotschildovi, koji, iako to rijetko javno priznaju, prepuni su euforije za komunističku Kinu.
Godine 2011. na televiziji Bloomberg pojavila se jedna Evelyn de Rothschild, nitko drugi do financijska
savjetnica kraljice, i nije imala ništa osim pohvala za Kinu.
Na primjer, nagovijestio je renminbi, kinesku valutu, kao globalnu valutu.
Čak i danas Rothschildi i dalje održavaju dobre poslovne odnose s Kinom, kako sami priznaju na svojim javnim portalima.
Postoji dovoljno razloga za to da se Rotschildovi prepoznaju kao glavni organizatori Oktobarske revolucije.
I ionako, kao otvoreni partner Rockefellera, koji su u Kini još otvorenije aktivni.
Zatim imamo suprotan smjer, što je naravno također važno, poslovni odnosi od Rotschildovih prema Rusiji.
Na primjer, navodno je Nathaniel Rothschild 2008. godine uložio 500 milijuna dolara u aluminijsku tvrtku jednog oligarha.
On je, zauzvrat, vrlo blizak Putinu i zove se Oleg Deripaska.
I, naravno, Gerhard Schröder, koji je vrlo blizak prijatelj Putina, preuzeo je savjetodavnu
poziciju u Rothschild banci nakon svog kancelirstva.
Ali postaje još bolje, jer je veza s Rockefellerima kod Putina potpuno jasna, budući da je Henry Kissinger,
čovjek Rockefellera i Schwabov mentor, bio vrlo blizak prijatelj Putinu prije svoje smrti.
Dakle, već postoji vrlo jasna slika da suradnja doista postoji na višim razinama.
Ali naravno, ključna veza između Rusije i Kine, kao i tih međunarodnih financijskih elita, jest da i Kina i
Rusija visoko cijene komunizam, koji su također širili ti globalni moćnici poput Rothschilda i Rockefellera.
Samo bih na kraju želio dodati ovu važnu napomenu, naravno, kako nitko ne bi pomislio da ovdje gledam samo simptome.
Shvaćam da u pozadini djeluju druge sile koje određuju tijek događaja.
Ali ono što želim razjasniti jest da ova skupina ljudi nema problema s komunističkim
sustavom; naprotiv, stoji na rodnom mjestu komunizma.
On to želi!
I da, čini se da je to cilj za budućnost, da se obje strane zaista udruže kako bi uvele
ovaj globalni komunizam u svaki kut svijeta.
Ovo se sada ovdje događa kroz Veliki reset ili Agendu 2030. Događa se prilično tiho, prilično sporo.
A u Rusiji i Kini je strože, militarističnije, ali u konačnici je to isti duh.
I da, je li komunizam doista krajnji cilj elita poput Rotschilda, sasvim je drugo pitanje.
Također bismo ukratko trebali spomenuti mesijanske sekte posljednjih vremena, koje također teže određenim ciljevima.
Dakle, i ja sam u tome uključen.
Ali to bi bilo izvan okvira ove rasprave, pa ću to ostaviti kao, recimo, grubi pregled za budućnost: svi slijepo
koračamo prema komunizmu, koji gurnu obje strane, Istok i Zapad, prebacujući odgovornost naprijed-natrag.
Upravo tako, da, digitalni zatvor u Kini, koji je, prema Klausu Schwabu, privlačan model – u "novinama zabranjenim u
Njemačkoj", nekada ExpressZeitung, već smo objavili dvobroj, pa se možete dublje pozabaviti tim temama.
Prikuplja se mnogo više dokaza, koji će potom pružiti još jasniju sliku.
I da, još jednom, da sumiramo: Kina i Rusija definitivno nisu naši saveznici, a komunizam ondje zapravo nije
nestao, niti je mrtav koliko nas pokušavaju uvjeriti.
Dakle, te su zemlje i dalje u savezništvu s tipičnim moćnicima iz visoke financije, i
trebali bismo biti vrlo skeptični prema tome.
Kao što sam rekao, prema vladama, uključujući naravno i našu vlastitu vladu, koja je
sama uključena u ovo, a ne prema ljudima tamo.
I da, Zapad se može optužiti za mnoge zlonamjerne stvari, i to je možda istina, ali odgovor na
to i spas od toga definitivno nisu Putin i Kina.
To je sve što sam zapravo želio prenijeti ovom prezentacijom i vrlo sam zadovoljan.
Sada sam gotov i svima želim prekrasan događaj!
Ivo: Bilo je uzbudljivo kako si pristupio cijeloj stvari.
Žao mi je što vam nismo mogli dati više vremena.
Možda će jednog dana biti nastavak, ali za mene je to osobno bilo kao... kao skijaški skok.
U početku mislim: vau, vau, vau, kamo ovaj čovjek ide?
Sada ulazi u borbu desno-lijevo – i onda huš! Ali onda poleti, uzleti i dođe do srži stvari.
Odlično si obavio posao!
Ova slika s porođajnim krevetom također je bila vrlo prikladna, s moćnicima iza kulisa koji su stajali uz porođajni krevet.
Da, vidimo kako se ljudi ponovno iskorištavaju. Da, već si sve to spomenuo.
Lenin, Trotsky, Stalin, svi su bili slobodni zidari. Putin, slobodni zidar. Na kraju krajeva, samo još jedan klub.
Ali oduzimanje naroda, gdje to možete vidjeti ljepše?
U zrelijoj formi od komunizma? Gdje je sve država, država... I opet su tu Rotschildovi.
Tako ćemo vidjeti u čije ruke nas vode. Bio je to vrijedan doprinos.
Zahvaljujemo vam i želimo vam sve najbolje u budućnosti. Sretno s vašim novinama Express.
Prenesite naše pozdrave svima, cijeloj ekipi, hoćete li?
Tilman Knechtel – hvala ti! Volimo te!
Tilman Knechtel: Čuvaj se, zbogom.
Ivo: Bye, bye!