Ivo Sasek: A következő felszólalónk közvetlenül a Fülöp-szigetekről csatlakozik hozzánk, hat óra időeltolódással.
És rendszeresen felnyitja több százezer ember szemét, akik valóban keresik a politika és az üzleti élet valódi összefüggéseit.
Megkérdezem a technológiát: rendben van a Fülöp-szigetekkel való kapcsolat?
Technikus: "Igen, van egy képünk."
Oké, akkor a világ minden tájáról érkező néző nevében köszönöm szépen a 20. AZK-hoz való hozzájárulását.
Film le Tilman Knechtel rövid életrajzához!
Életrajz Tilman Knechtel: Tilman Knechtel, 1987-ben született Filderstadtban, Németországban, író és oknyomozó újságíró.
Tilman Knechtel már sokat írt a Rothschild családról, az okkult zeneiparról, a
kabbalizmusról és a kommunista hosszú távú stratégiáról.
Könyvkiadványai között szerepel a "Die Rothschilds - Eine Familie beherrscht die Welt" és a
"Die Rockefellers - Ein amerikanischer Albtraum".
Tilman Knechtel vezette a "Trau kein Promi" YouTube-csatornát, amelynek több mint 130 000 feliratkozója van.
Ezt azóta törölték a YouTube-ról, és most "Trau kein Promi 3" néven található meg.
Elérhető a Telegramban is a "Ne bízz hivatalosan egy hírességben" címszó alatt.
Emellett szerkesztőként dolgozik a svájci "ExpressZeitung" újságnál.
Az "ExpressZeitung" már több mint 60 számban dokumentálta korunk politikai, társadalmi és történelmi fejleményeit.
Az "ExpressZeitung" a világ aktuális eseményei alapján alapot teremt a főbb és vitatott témák átfogó megértéséhez.
Tilman Knechtel a független média televíziós műsorainak szívesen látott vendége, mivel széleskörű és
megalapozott ismeretekkel rendelkezik a világpolitikáról.
Tilman Knechtel ma a következő témában beszél: "Oroszország és Kína - a Nyugat ellenségei vagy szövetségesei?".
[Tilman Knechtel: Igen, helló, örülök, hogy itt lehetek. Remélem, hogy hallanak engem.
Igen, úgy tűnik, hallanak engem.
Szóval igen, nagyon örülök, hogy itt lehetek - most az egyszer az AZK-nál egy kicsit más
formában, mint ahogyan az AZK-t a múltban megismertem.
Mindazonáltal, igen, jó, hogy ez egyszer sikerült.
Fél órát kaptam az előadásomra, ami szerintem tulajdonképpen elég jó, mert nem igazán vagyok a hosszú bemutatkozások híve.
És a téma nem túl bonyolult ahhoz, hogy fél óra alatt el lehessen mondani.
Így viszonylag gyorsan a lényegre térek.
Néhányan talán már ismerik a svájci "in Deutschland verboten-Zeitung", korábban
ExpressZeitung, ahol én szerkesztő vagyok.
A téma pedig a következő: "Oroszország és Kína - a Nyugat ellenségei vagy szövetségesei?" - Egyelőre kérdőjel.
Azt hiszem, érdemes még egyszer megnézni egy-két embert, akik joggal csalódtak a nyugati politikánkban,
hátha találnak alternatívát ezekben az országokban.
Mindazonáltal rövidnek kell lennem, ezért rögtön megadom a választ az előadás témájára:
Az én szememben Kína és Oroszország most már nem szövetségesei, hanem ellenségei a Nyugatnak.
És ez alatt egyértelműen azt értem, és ezt tényleg ki kell mondanom, hogy a rezsimekre gondolok... nos, Putyinra
és Hszi Csin-pingre gondolok, és nem az ottani normális lakosságra - ez egyértelműen két különböző dolog.
És a Nyugattal szembeni ellenségesség - ez is nagyon könnyen levezethető szerintem nagyon banális tényekből, nevezetesen,
hogy Vlagyimir Putyin és Hszi Csin-ping kommunista célokat követ.
És feltételezem, hogy nem lesz túl sok kommunista, aki itt az AZK-nál figyel, akit meg kell
győznöm arról, hogy a kommunizmus milyen rossz.
Tehát ezt a pontot most átugorhatom, és rögtön azzal kezdem, hogy bebizonyítom, hogy ez a
gondolkodásmód Oroszországban és Kínában is érvényesül.
És kezdjük Vlagyimir Putyinnal.
A nyugati médiában most úgy mutatják be, mint egy kemény, konzervatív típust, így az ember most azt feltételezné,
hogy igen, most már tényleg visszavágna az amerikai birodalomnak és a wokoknak, és akkor minden jobb lenne.
Tehát ismét normálisabb körülményeket teremtene, mondom én.
Csak azt tudom mondani, hogy egyáltalán nem ez a kép él sok kritikus hangban Oroszországban - a
keresztényektől kezdve a konzervatívokon át a jobboldaliakig.
De Oroszországon belül is sok olyan kritikus hang van, aki ugyanolyan abszurd módon látja őt, mint sok
kritikus német a jelenlegi kormányt, nevezetesen baloldalinak, internacionalistának vagy akár kommunistának.
És ennek megvan az oka. Visszamehetünk például 2016-ig.
Vlagyimir Putyin nagyon világos beszédet mondott az Összoroszországi Népfront előtt.
Ez egyfajta lobbiszervezet a pártja számára.
És vessünk egy pillantást erre a beszédre. Tényleg lehull a lepel a szemedről.
Hangsúlyozza, hogy a kommunista eszmékhez való hozzáállása soha nem ingott meg, és a pártigazolványát még mindig otthon tartja.
Azok számára, akik nem tudják, Putyin még az 1970-es években belépett a kommunista pártba és a KGB titkosszolgálatba.
Valószínűleg még ma is ehhez hűséges.
És akkor a döntő mondat a 2016-os beszédben.
Vlagyimir Putyin azt mondja, hogy őt akkoriban nem kényszerítették arra, hogy belépjen a kommunista pártba,
de - idézem Putyint - "nagyon szerettem és még mindig szeretem a kommunista és szocialista eszméket". Idézet vége.
Putyin tehát még mindig kedveli a kommunista eszméket - a történelem legnagyobb tömeggyilkosainak eszméit.
És 2005-ben azt is mondta, hogy a Szovjetunió bukása katasztrófa volt, szó szerint a 20.
század legnagyobb geopolitikai katasztrófája.
Számára tehát egy kommunista állam bukása valami tragikus dolog. Szóval ez egy mély belátás!
És igen, ez nem egyedi eset nála, ezért az oroszországi kritikusainak is bőven van muníciója.
Itt van például egy másik lenyűgöző példa:
Éppen idén márciusban 2024-ben Putyin beszélt egy szinte kommunista vagy antifa fesztiválnak
nevezhető rendezvényen, ahol beszédet mondott.
Az egészet Ifjúsági Világfesztiválnak hívták.
Erről itt nyugaton nem hallani semmit. A legtöbb ember soha nem hallott róla.
Ezt idén Oroszországban tartották, és ez egy hatalmas esemény.
A felszínen viszonylag ártalmatlannak tűnik - tipikus propaganda.
De ha megnézzük, kik vesznek részt, láthatjuk, hogy a világ minden tájáról kommunista
szervezetek fiataljainak ezrei vonulnak Oroszországba.
És igen, 2017-ben már volt egy másik Ifjúsági Világfesztivál, amelyet hivatalosan még mindig a
Demokratikus Ifjúság Világszövetsége szervezett.
És Putyin is megjelent ott, és beszédet mondott.
A Demokratikus Ifjúság Világszövetsége pedig a kommunista ifjúsági szervezetek egyfajta ernyőszervezete.
Németország képviselője a Demokratikus Ifjúság Világszövetségében például a Szocialista Német
Munkásifjúság, a Német Kommunista Párt egyik alszervezete.
És valóban, az oroszországi Ifjúsági Világfesztiválon - akár 2017-ben, akár 2024-ben - sokan a résztvevők
közül, ha nyugatról jöttek, antifa hátterűek voltak.
Más szóval, éppen azok, akikről feltételezhető, hogy szöges ellentétben állnak Putyin
állítólagos hazafias értékeivel - feltételezhetően.
De tévedtem. Putyin beszél róluk és ünnepel előttük.
És ennek van értelme, mert véleményem szerint pontosan azt hozza össze, ami összetartozik.
Mert az antifa is az antifasizmusból ered.
És az antifasizmus Putyin Oroszországában, mondhatni, valamiféle államérdek. És ezt fontos megérteni.
Ez nem azt jelenti, hogy egyszerűen nem szereted a fasisztákat vagy a nácikat - ez sem az én ideológiám -, hanem
egyszerűen egy új NDK-s kód, mondhatnád, vagy egy új régi, már az NDK-ból ismert kód a szocialisták osztályellenségére.
Más szóval, akit fasisztának bélyegeznek, az nem szocialista vagy kommunista, és ellene harcolni kell.
Nos, volt egy rendezvény, amelyet a nemzetközi baloldal szervezett, ahol Putyin megjelent és megtapsolták.
De az Ifjúsági Világfesztiválról készült képek nem jutnak el Nyugatra, mert Putyint itt a konzervatívok és a keresztények
megmentőjeként ábrázolják, míg Oroszországban jóban van a világ minden tájáról származó
szocialistákkal, Kubával, Venezuelával és így tovább.
Igen, pontosan, tehát a kommunista ideológia középpontjában természetesen mindig is a
világkormány állt, ami tulajdonképpen magától értetődő.
De hogy ezt alátámasszuk, itt van például Vlagyimir Lenin, aki azt mondta, idézem:
"Internacionalisták vagyunk. A világ összes népeinek munkásainak és parasztjainak szilárd egyesülésére és
teljes egyesülésére törekszünk egyetlen világméretű szovjet köztársaságban." Idézet vége.
És Leó Trockij is beszélt egy szocialista világszövetségről, ami azért érdekes, mert mindenki mindig a globalistákról beszél.
De számomra az egész dolog lényege teljesen figyelmen kívül maradt, nevezetesen az, hogy ez még mindig a
kommunizmusról szól, és semmi sem globalistább a kommunizmusnál.
És pontosan itt vannak a világkormány irányába tett kötelezettségvállalások Oroszországon belül is.
Például Putyin vagy Oroszország is többször kiállt a 2030-as menetrend mellett.
Ezt is általában a Nyugatnak tulajdonítják a BlackRockkal, a Világgazdasági Fórummal és így tovább.
De ha megnézzük az eredetét, rájövünk, hogy a 2030-ig szóló menetrend szocialista gyökerekkel rendelkezik.
Az Agenda 2030 megalkotója például egy Gro Harlem Brundtland nevű norvég szocialista volt.
És Putyin szimpátiája a kommunizmus iránt, amelyről az imént hallottunk a beszédben, természetesen szintén egy
érv a világkormány mellett, mert a kommunizmus és a világkormány kéz a kézben jár, ahogy Lenin is mondta.
És még több konkrét információt találhatsz erről a világkormányról Oroszországban.
És többször is Oroszország legfontosabb stratégájának írásaiban.
Ez tehát Alekszandr Dugin, aki valóban megfogalmazott valami olyasmit, mint az orosz állameszme.
Tehát nincs más könyv, mint az általa írt "A geopolitika alapjai", amely ennyire befolyásolta az oroszországi elitet.
És ebben az 1997-es "A geopolitika alapjai" című könyvben Alekszandr Dugin egy új orosz birodalom megalapításáról ír.
És ezt így mutatja be, idézem: "A geopolitika logikája szerint ennek a birodalomnak stratégiailag és
térben felül kell múlnia elődjét, a Szovjetuniót.
Ezért az új birodalomnak eurázsiai, kontinentális és perspektivikusan világbirodalomnak kell
lennie. Az orosz nép világuralomért folytatott küzdelme még nem ért véget." Az idézet vége.
Itt tehát a világhatalom vagy világuralom, és így a világkormány iránti elkötelezettségről van szó, amelyet Lenin is követelt.
És ennek az embernek, Alexander Duginnak a szava valóban számít valamit Oroszországban, még
akkor is, ha ezt sokan még mindig tagadni akarják.
És igen, ez a Dugin által kívánt birodalom a Szovjetunió utódja lesz.
És valóban, mióta Putyin hatalomra került, Oroszországban a Szovjetunió újjászületése zajlik, ami nem
meglepő, hiszen Putyin szereti a kommunista eszméket, saját állítása szerint az ottani beszédében.
Most tehát ismét Sztálin-emlékműveket állítanak.
Sztálint mint történelmi személyiséget is meszelik, és szovjet nevek visszaállítására szólítanak fel,
például Volgográd Sztálingrádra való átnevezésére.
Vagy itt is - Putyin 2000-ben újra bevezette a Szovjetunió himnuszát, új szöveggel, de ugyanattól a kommunista szerzőtől.
Ami pedig a sajtószabadságot és a véleményszabadságot illeti, Oroszországban is visszatértünk a szovjet viszonyokhoz.
Oroszország tehát betiltott egy jelentős ellenzéki médiumot, a "Moskow Times"-t, majdnem egy időben a "Compact"
németországi betiltásával, és majdnem hasonló indoklással, mint Nancy Faeseré, talán még egy kicsit durvábbal is.
Idézet: "Az orosz vezetés bel- és külpolitikai döntéseinek lejáratása". Idézet vége.
Ez azt jelenti, hogy Oroszországban nem szabad kritizálni a politikai döntéseket, különben kitiltanak,
amit én minden szabad társadalom sarokkövének tartok.
És még ezt megelőzően is számos alternatív médiumot eltávolítottak Oroszországban.
De ez csak egy tipikus esete annak, amit Moszkva külföldön művel, hasonlóan ahhoz,
ahogyan Putyint most konzervatívnak állítják be.
Tehát a nyugati ellenzékhez csatolják magukat, hogy ott szimpátiapontokat szerezzenek.
Az orosz külföldi propaganda pedig azt, ami Nyugaton történik, fasizmusként bírálja.
Aztán pontosan ugyanezt teszik belföldön is, és erre jó példa a közelmúltbeli "Compact" tilalom.
Én is teljesen ellenzem, és Nancy Faesert sem tartom sokra, de mit fog Oroszország csinálni a tiltás után?
Tehát küld valakit a Külügyminisztériumból, aki ellenzi a tilalmat, és felháborodik rajta.
Én is egyetértenék azzal a nővel, akit odaküldtek, de a tiltások ...
De mi történik ugyanakkor Oroszországban? Pontosan ugyanaz!
Tehát valójában ugyanannak az éremnek a két oldalával van dolgunk.
Vagy itt egy szép kép. Remélem, most már látjátok a képet, ami néhány embernek gondolkodóba ejti a fejét.
Tehát Putyin állami látogatáson Észak-Koreában. Azt hiszem, a kép önmagáért beszél.
Tehát az embereknek el kell jönniük, hogy szurkoljanak nekik a hősök portréi előtt.
És igen, szerintem a kép tiszta kommunizmust sugároz.
Aztán Putyin is kapott egy biankó csekket Kim Dzsong Untól előtte.
Azt mondta, idézem: "Mindig is támogattuk és továbbra is támogatni fogjuk Putyin minden
döntését és az orosz kormány döntéseit". Idézet vége.
Más szóval, Putyin és Kim Dzsong Un között nincs hely.
És most már nem kell magyaráznom, hogy Észak-Korea miért nem egy különösen szép és szabad ország.
Más szóval, ha ma Oroszországot nézzük, mindenhol felismerjük ezt a kommunista befolyást.
És még ezernyi példát tudnék mondani.
És akkor átmehetünk Putyinról Hszi Csin-pingre is, akit sokan nem akarnak egységesnek látni, bár én határozottan így gondolom.
Tehát itt vagyunk nem sokkal az ukrajnai háború előtt, 2022 elején... Putyin meglátogatta a
pekingi téli olimpiát, és azt mondta, idézem:
"Hszi Csin-ping elnök úr és én már régóta ismerjük egymást, mint jó barátok és politikusok, akik nagyrészt azonos
nézeteket vallanak a világ problémáinak kezeléséről. Szoros és gyakori kapcsolatot tartunk fenn". Idézet vége.
Hszi Csin-ping pedig még tovább ment, és 2019-ben Vlagyimir Putyint a legjobb barátjának nevezte - nem
is akármilyen barátnak, hanem a legjobb barátjának.
Tehát egyetlen levél sem fér el a kettő között.
Tehát ugyanazok a nézeteik a világ problémáinak kezeléséről.
Vagy éppen két hónappal ezelőtt a Tagesschau-n lehetett olvasni, idézem:
"Oroszország és Kína el akarja mélyíteni együttműködését különböző területeken, például a logisztika, a közlekedés, az energia
és a mezőgazdaság területén." Idézet vége. És ez a lényeg.
Ez a Kínával való együttműködés tehát nagy felkiáltójelet tesz Putyin kommunista világnézete
mögé, amelyet már nyíltan beismert beszédében.
Végül is Kína egy nyíltan kommunista ország, ezt nem lehet letagadni.
Egy olyan ország, ahol például a kommunista tömeggyilkos Mao Ce-tung még mindig szent státuszban van.
És például egy olyan ország is, amelynek egyetlen pártja azt írja az alapszabályában, idézem:
"A párt legfőbb eszménye és végső célja a kommunizmus megvalósítása." Idézet vége.
Tehát ez is félreérthetetlen, és a kommunizmus, ahogy korábban hallottuk, természetesen csak világszerte valósulhat meg, ahogy
Lenin az imént mondta, ezért a kommunizmus melletti elkötelezettség mindig egyben a világkormány melletti
elkötelezettség is - a kulcsszó ismét a globalizmus.
Oroszországhoz hasonlóan Kína is elkötelezte magát a 2030-ig tartó menetrend előmozdítása mellett,
amely, mint mondtam, a kommunizmus egy enyhébb formája.
[Maót még mindig a pekingi emlékcsarnokban őrzik, ahogy Lenin is a Vörös téren lévő mauzóleumban van kiállítva.
Tehát a kommunista gyilkosokat mindkét oldalon becsületben tartják.
Provokatívan fogalmazva, ez olyan, mintha az Alexanderplatzon lenne egy Hitler-mauzóleum, ahol a
Harmadik Birodalomtól való távolság sem lenne túl hiteles.
Természetesen a koronavírus-politika, amely bármikor visszatérhet, ugyanolyan kommunista volt.
Kína brutálisan megkínozta a lakosságát.
Ez egészen 2023-ig tartott, amikor már minden újra nyitva volt.
Tehát ezek voltak a mi zárlataink, amelyek valóban szteroidokkal voltak tele Kínában, ahol az
emberek hetekig nem hagyhatták el az otthonaikat.
Egész városrészeket zártak le, és a szupermarketeket bezárták.
Szóval láttál már embereket, akik tényleg integettek az ablakukból, mert a hűtőszekrényük
üres volt, és nem tudtak kijönni a zárlatok alatt.
Egész körzeteket teljesen lezártak, ha csak egy pozitív PCR-teszt volt.
És természetesen az embereket ezután ezekbe a hírhedt karantén táborokba zárták, ahol a
konténerek valóban úgy néztek ki, mint a börtöncellák.
És még ott is előfordult, hogy az embereket hetekre bezárták.
Tehát Hszi Csin-ping koronaterrorja, amelyhez képest még a mi kormányaink, amelyek semmiképpen
sem voltak finnyásak, valójában szépnek tűnnek.
Természetesen mostanra az is elterjedt, hogy a kínai rezsim megbéníthatja a rezsim ellenfeleit azzal, hogy
egyszerűen pirosra állítja a QR-kódjukat, mert ez azt jelenti, hogy többé nem lehet szabadon mozogni Kínában.
Nem tudom, hogy ez most még létezik-e, de a jövőben biztosan vissza lehet hozni.
És igen, Oroszország most egy kicsit jobban a Nyugat felé orientálódott a koronával, nem volt olyan
szigorú, mint Kína, de nem is tűnt ki pozitívan, így most jó alternatívaként lehet használni.
Pontosan, szóval most sokat beszéltem a kommunizmusról, és az én szememben csak egy
ideológiáról van szó, ami egy célhoz vezető eszköz.
A magasabb szintű ötletgazdák esetében, amelyeket most szeretnék megvizsgálni, először is nézzük meg, hogy kik
tették naggyá ezt az ideológiai szörnyeteget, a kommunizmust.
És ez volt az októberi forradalom, mint kiindulópont Oroszországban 1917-ben - amelyet a színfalak
mögül a Wall Street-i amerikai bankárok finanszíroztak.
Antony C. Sutton amerikai történésznek van egy egész alapvető műve.
És két nevet mindenképpen meg kell említeni, mint a kommunisták finanszírozói: Paul Warburg és Jakob Schiff.
Paul Warburg hivatalosan az amerikai központi bank, a Federal Reserve ötletgazdája volt.
1913-ban, a FED alapításakor sokan, köztük sok magas rangú személy is azt állította, hogy Paul
Warburg valójában a Rothschildok nevében dolgozik.
Azt is tudjuk például, hogy a Rothschildok és a Warburgok az 1920-as években együtt dolgoztak a páneurópai
mozgalom megalapításán, ahol egy Warburg valóban közvetlenül egy Rothschildtól kapott utasításokat, mondhatni.
Tehát Paul Warburgnak volt köze az októberi forradalomhoz, szinte biztosan a Rothschildok
nevében, de legkésőbb a második emberrel együtt.
Jakob Schiff esetében ez a Rothschild-kapcsolat nagyon egyértelmű, mivel a Schiff család még a 18. században
is közös házban lakott a Rothschildokkal Frankfurtban.
És ez a két bankár, Paul Warburg és Jakob Schiff, a Kuhn, Loeb & Co. és a Federal Reserve bankházaikkal a világforradalom
bankárai voltak, így pénzzel biztosították, hogy Lenin és Trockij 1917-ben átvehesse a hatalmat Oroszországban.
És először is fontos megérteni, hogy ki vezette be a kommunizmust.
És ismétlem, egy Rockefeller is részt vett a Federal Reserve 1913-as megalapításában.
És a Rockefellereken keresztül, akik a mai napig szorosan együttműködnek a Rothschildokkal, gyorsan
visszatérünk azokhoz a szereplőkhöz, akikről valójában beszélünk, nevezetesen Kínához és Oroszországhoz.
A Rockefellerek voltak azok, akik férjük, Henry Kissinger révén kezdeményezték Kína megnyitását az 1970-es években, ami
ahhoz vezetett, hogy Kína a ma ismert világhatalommá vált.
És ebben az időszakban, az 1970-es években David Rockefeller Kínába utazott, és meglátogatta a Mao Ce-tung utáni
második embert, azt a Maót, akit Kínában ma is tisztelnek.
David Rockefeller pedig azt írta a New York Timesban, miután Mao kínaiak millióit gyilkolta meg, hogy Kína -
idézem - "az emberi történelem egyik legfontosabb és legsikeresebb kísérletét képviseli", idézet vége.
Igen, ha jobban megnézzük, rájövünk, hogy Kína a Rockefellerek valódi projektje volt.
Aztán a 70-es évekből 50 évet előrepörgetve egyenesen Klaus Schwab és David Rockefeller kapcsolatához juthatunk el.
Klaus Schwab kendőzetlenül azt mondja, hogy Henry Kissinger olyasmi volt, mint a mentora.
Henry Kissinger pedig egyértelműen a Rockefellereknek dolgozott, ő volt a tanújuk.
A másik mentor, akiről Klaus Schwab beszél, egy Maurice Strong nevű személy, aki Henry
Kissingerhez hasonlóan szintén a Rockefellerekkel dolgozott.
Más szóval Schwab is Rockefeller-ember.
És ma Klaus Schwab, a Nagy Újraindítás ötletgazdája, nagyon hasonló hangnemben mondja, mint David
Rockefeller akkoriban, hogy Kína szó szerint, idézem, "vonzó modell számos ország számára", idézet vége.
Klaus Schwab azt mondja, hogy Kína a világ vagy a Nyugat mintaképe.
És a kommunista Kína, ahol megtudtuk, hogy a Rockefellerek, mint a FED társalapítói, a kommunizmus
világméretű hatalomátvételének a kezdő jelét is adták...
Tehát minden összeáll.
Aztán a Rothschildok is, bár ritkán nyilatkoznak nyilvánosan, de tele vannak eufóriával a kommunista Kína iránt.
2011-ben egy bizonyos Evelyn de Rothschild, aki nem más, mint a királynő pénzügyi tanácsadója, megjelent a Bloomberg
televíziós csatornán, és csak dicsérő szavakkal illette Kínát.
Például a renminbit, a kínai valutát globális valutaként hozta játékba.
És a Rothschildok még mindig jó üzleti kapcsolatokat ápolnak Kínával, amint azt ők maguk is
elismerik, amint az nyilvános portáljaikon is olvasható.
És elég okunk van arra, hogy a Rothschildokat az októberi forradalom kitervelőiként azonosítsuk.
És mindenesetre a Kínában még nyíltabban fellépő Rockefellerek nyílt partnereként.
Aztán vannak üzleti kapcsolataink a Rothschildok és Oroszország között, fordítva is, ami természetesen szintén fontos.
Nathaniel Rothschild például állítólag 500 millió dollárt fektetett be egy oligarcha alumíniumipari vállalatába 2008-ban.
Ő viszont nagyon közel áll Putyinhoz, és Oleg Deripaszkának hívják.
Vagy persze Gerhard Schröder, aki nagyon közeli barátja Putyinnak, és kancellárrá válása után
tanácsadói állást vállalt a Rothschild Banknál.
De ez még jobb lesz, mert a Rockefeller-kapcsolat teljesen egyértelmű Putyin esetében, mivel a
Rockefeller-ember és Schwab mentora, Henry Kissinger nagyon közeli barátja volt Putyinnak Kissinger halála előtt.
Mindez tehát nagyon világos képet ad arról, hogy a magasabb szinteken van együttműködés.
De természetesen a döntő kapcsolat Oroszország és Kína, valamint e nemzetközi pénzügyi elit között az, hogy mind Kína, mind
Oroszország nagyra becsüli a kommunizmust, amelyet szintén e globális zsinórhúzók,
például Rothschild és Rockefeller terjesztettek.
Persze, ezt azért teszem hozzá fontos következtetésként, hogy az emberek ne gondolják, hogy csak a tüneteket nézem.
Tisztában vagyok vele, hogy a háttérben más erők is meghatározzák az események menetét.
[De azt szeretném tisztázni, hogy ennek az embercsoportnak egyáltalán nincs problémája a kommunista rendszerrel, sőt,
éppen ellenkezőleg, ők a kommunizmus szülőhelyén vannak.
Ő akarja!
És igen, úgy tűnik, ez a cél a jövőre nézve is, hogy valóban összefogunk mindkét oldalon, hogy a világ
minden sarkában bevezessük ezt a világkommunizmust.
Ez történik most hazánkban a Nagy Újraindításon vagy a 2030-as menetrenden keresztül.
Oroszországban és Kínában ez keményebb, militaristább, de végső soron ugyanaz a szellem.
És igen, hogy a kommunizmus valóban a Rothschildokhoz hasonló elit végső célja-e, az egy másik kérdés.
Rövid utalás történik a messianisztikus végidők szektáira is, amelyek szintén bizonyos célokat követnek.
Szóval én is ezt teszem.
De ez meghaladná ennek a cikknek a kereteit, ezért meghagyom, mondjuk úgy, mint egy durva kilátást a jövőre nézve, hogy
mindannyian nyitott szemmel megyünk a kommunizmusba, amelyet mindkét oldal, Kelet és Nyugat
is erőltet, ahol a labdákat egymásnak adják.
Pontosan, igen, a kínai digitális börtönről, amely Klaus Schwab szerint vonzó modell - már megjelent a
"Németországban tiltott újság", a korábbi ExpressZeitung dupla száma, így közelebbről is megnézheti ezeket a témákat.
Sokkal több bizonyítékot fognak összegyűjteni, amelyek még részletesebb képet fognak adni.
És igen, hogy a végén még egyszer összefoglaljam, Kína és Oroszország semmiképpen sem szövetségesek
számunkra, és a kommunizmus nem tűnt el onnan, és nem is olyan halott, mint ahogyan azt nekünk eladják.
Ezek az országok tehát még mindig a magas pénzvilág tipikus drótkötegeinek
szövetségesei, és nagyon szkeptikusnak kell lennünk.
Mint mondtam, a kormányok felé, beleértve természetesen a mi kormányunkat is, akik maguk is
részt vesznek ebben, és nem az ottani emberek felé.
És igen, a Nyugatot sok rosszindulatú dologgal lehet vádolni, és ez igaz is lehet, de a válasz erre és
az ebből való megváltás biztosan nem Putyin és Kína.
Ennyit szerettem volna átadni ezzel az előadással, és nagyon elégedett voltam vele, és
végeztem, és mindenkinek jó szórakozást kívánok!
[Ivo: Izgalmas volt, ahogyan megközelítetted az egészet.
Sajnálom, hogy nem tudtunk több időt adni.
Talán lesz folytatás valamikor, de én személy szerint úgy éreztem magam, mint ... mint egy síugrás.
Az elején arra gondoltam, hűha, hűha, hűha, hűha, hova megy ez az ember?
Most belemegy a jobb-bal csatába - és akkor huss! De aztán repül, felszáll, és a lényegre tér.
Kiváló munkát végeztél!
Ez a kép a szülőágydal szintén nagyon találó volt, a háttérben álló erőkkel, akik ott állnak a szülőágynál.
Igen, láthatjuk, hogy az embereket itt megint instrumentalizálják. Igen, már mindent említettél.
Lenin, Trockij, Sztálin, mind szabadkőművesek. Putyin, szabadkőműves. Egy másik klub a hátsó sorban.
De a népek kisajátítása, hol lehet ezt szebben látni?
A kommunizmusnál érettebb formában? Ahol minden az állam, az állam ... És itt vannak megint a Rothschildok.
Így láthatjuk, hogy melyik kezekbe vezetnek minket. Ez egy értékes hozzájárulás volt.
Köszönjük, és minden jót kívánunk a jövőre nézve. Sok sikert az Express újsághoz.
Üdvözletünket küldjük mindenkinek, az egész legénységnek, ugye?
Tilman Knechtel - köszönöm! Szeretünk téged!
[Tilman Knechtel: Vigyázz magadra, szia.
Ivo: Viszlát, viszlát!