Ivo Saseks: Mūsu nākamais runātājs pievienosies mums tieši no Filipīnām ar sešu stundu laika starpību.
Un viņš arī regulāri atver acis simtiem tūkstošu cilvēku, kuri patiesi meklē patiesos sakarus politikā un biznesā.
Es jautāju tehnoloģijai: vai savienojums ar Filipīnām ir kārtībā?
Tehniķis: "Jā, mums ir attēls."
Labi, tad visu skatītāju no visas pasaules vārdā liels paldies par jūsu ieguldījumu 20. AZK.
Filma pie Tilmana Kneheta īsās biogrāfijas!
Biogrāfija Tilmans Knehtels: Tilmans Knehtels, dzimis 1987. gadā Filderštatē, Vācijā, ir rakstnieks un pētnieciskais žurnālists.
Tilmans Knehels jau ir daudz rakstījis par Rotšildu ģimeni, okultās mūzikas industriju,
kabali un komunistu ilgtermiņa stratēģiju.
Starp viņa grāmatu publikācijām ir "Die Rothschilds - Eine Familie beherrscht die Welt" un
"Die Rockefellers - Ein amerikanischer Albtraum".
Tilman Knechtel vadīja YouTube kanālu "Trau kein Promi" ar vairāk nekā 130,000 abonentiem.
Kopš tā laika šis ieraksts ir dzēsts no YouTube, un tagad tas ir atrodams ar nosaukumu "Trau kein Promi 3".
Pieejams arī Telegram sadaļā "Oficiāli neuzticies slavenībai".
Viņš strādā arī par redaktoru Šveices laikrakstā "ExpressZeitung".
"ExpressZeitung" jau vairāk nekā 60 numuros ir dokumentējis mūsu laika politiskās, sociālās un vēsturiskās norises.
Pamatojoties uz aktuālajiem pasaules notikumiem, "ExpressZeitung" veido pamatu vispārējai
izpratnei par svarīgākajām un pretrunīgajām tēmām.
Tilmans Knehels ir gaidīts viesis neatkarīgo plašsaziņas līdzekļu televīzijas raidījumos, jo viņa
zināšanas par pasaules politiku ir plašas un pamatotas.
Tilmans Knehels šodien runā par tēmu "Krievija un Ķīna - Rietumu ienaidnieki vai sabiedrotie?".
[Tilmans Knehtels: Jā, es priecājos būt šeit. Es ceru, ka jūs mani dzirdat.
Jā, šķiet, ka viņi mani dzird.
Tāpēc, jā, esmu ļoti priecīgs būt šeit - vienu reizi AZK nedaudz citādā formā, nekā esmu iepazinis AZK iepriekš.
Tomēr, jā, ir jauki, ka reiz tas izdevās.
Man tika atvēlēta pusstunda prezentācijai, kas, manuprāt, ir diezgan labi, jo es neesmu īsti iecienījis garus ievadvārdus.
Un tēma nav pārāk sarežģīta, lai to varētu izklāstīt pusstundas laikā.
Tāpēc es salīdzinoši ātri nonāku pie lietas būtības.
Iespējams, ka daži cilvēki jau ir iepazinušies ar lielāko daļu no tā, ko es izklāstīju Šveices laikrakstā "in
Deutschland verboten-Zeitung", bijušajā ExpressZeitung, kur es strādāju par redaktoru.
Un tēma ir: "Krievija un Ķīna - Rietumu ienaidnieki vai sabiedrotie?" - Pagaidām ar jautājuma zīmi.
Es domāju, ka ir vērts vēlreiz pievērsties vienam vai diviem cilvēkiem, kuri pamatoti ir vīlušies mūsu Rietumu politikā,
lai noskaidrotu, vai viņi var atrast alternatīvas šajās valstīs.
Tomēr man ir jābūt īsam, tāpēc atbildi uz lekcijas tēmu jums sniegšu uzreiz:
Manā skatījumā Ķīna un Krievija tagad ir nevis Rietumu sabiedrotie, bet gan ienaidnieki.
Un ar to es gribu teikt, un tas man patiešām ir jāsaka, ka es domāju režīmus... nu, es domāju Putinu un Sji
Dzjiņpinu, nevis parastos iedzīvotājus, - tās ir divas dažādas lietas, un tas ir pilnīgi skaidrs.
Un naidīgums pret Rietumiem - arī to, manuprāt, var ļoti viegli izsecināt no ļoti banāliem faktiem, proti, ka Vladimirs
Putins un Sji Dzjiņpins cenšas sasniegt komunistiskus mērķus.
Un es pieņemu, ka šeit, AZK, nebūs pārāk daudz komunistu, kurus man nāksies pārliecināt, cik slikts ir komunisms.
Tāpēc pagaidām es varu šo punktu izlaist un sākt uzreiz ar pierādījumiem, ka šāda
domāšana ir izplatīta arī Krievijā un Ķīnā.
Un sāksim ar Vladimiru Putinu.
Rietumu plašsaziņas līdzekļos viņš tagad tiek pasniegts kā stingrs, konservatīvs tips, tāpēc tagad varētu
pieņemt, ka jā, viņš tagad patiešām atriebīsies ASV impērijai un vokiem, un tad viss būs labāk.
Es saku, ka viņš atkal radītu normālākus apstākļus.
Es varu tikai teikt, ka tas nebūt nav tas tēls, kāds Krievijā ir daudziem kritiski noskaņotiem cilvēkiem
- no kristiešiem līdz konservatīvajiem un labējiem.
Taču Krievijā ir arī daudzas kritiskas balsis, kas uz viņu raugās tikpat absurdi kā daudzi kritiski noskaņoti
vācieši uz pašreizējo valdību, proti, kā uz kreisi noskaņotu, internacionālistu vai pat komunistu.
Tam ir iemesli. Piemēram, jūs varat atgriezties pie 2016. gada.
Vladimirs Putins teica ļoti skaidru runu Viskrievijas Tautas frontē.
Tā ir sava veida viņa partijas lobiju organizācija.
Aplūkosim šo runu. Jums patiešām kritīs zvīņas no acīm.
Viņš uzsver, ka viņa attieksme pret komunistiskajām idejām nekad nav mainījusies un ka viņš
joprojām mājās glabā savu partijas biedra apliecību.
Tiem, kas nezina, jāatgādina, ka Putins 70. gados iestājās Komunistiskajā partijā un KGB slepenajā dienestā.
Iespējams, tieši tam viņš joprojām ir uzticīgs.
Un tad izšķirošais teikums 2016. gada runā.
Vladimirs Putins stāsta, ka toreiz viņu nekad nav piespieduši iestāties Komunistiskajā partijā, bet - citēju
Putinu: "Man ļoti patika un joprojām patīk komunistiskās un sociālistiskās idejas." Citāta beigas.
Tātad Putinam joprojām patīk komunistiskās idejas - vēstures lielāko masu slepkavu idejas.
2005. gadā viņš arī teica, ka Padomju Savienības sabrukums bija katastrofa, burtiski
lielākā ģeopolitiskā katastrofa 20. gadsimtā.
Tāpēc viņam komunistiskās valsts sabrukums ir kaut kas traģisks. Tā ir dziļa izpratne!
Un jā, šis nav atsevišķs gadījums, tāpēc arī viņa kritiķiem Krievijā ir daudz munīcijas.
Piemēram, šeit ir vēl viens iespaidīgs piemērs:
Tikai šī gada 2024. gada martā Putins uzstājās un teica runu festivālā, ko gandrīz
varētu saukt par komunistu vai antifa festivālu.
Visu šo pasākumu nosauca par Pasaules jaunatnes festivālu.
Rietumos par to neko nedzirdat. Lielākā daļa cilvēku par to nekad nebūs dzirdējuši.
Šogad tas notika Krievijā, un tas ir milzīgs notikums.
Arī virspusēji tas izskatās salīdzinoši nekaitīgs - tipiska propaganda.
Taču, ja paskatās, kas piedalās, redzams, ka Krievijā ierodas tūkstošiem jauniešu no
komunistiskajām organizācijām no visas pasaules.
Un jā, 2017. gadā jau notika vēl viens Pasaules jaunatnes festivāls, ko joprojām oficiāli
organizēja Pasaules demokrātiskās jaunatnes alianse.
Arī Putins tur uzstājās un teica runu.
Un šī Pasaules demokrātiskās jaunatnes līga ir sava veida jumta organizācija komunistiskajām jaunatnes organizācijām.
Un Vācijas pārstāvis Pasaules demokrātiskās jaunatnes aliansē ir, piemēram, Vācijas sociālistiskā strādnieku jaunatne,
kas ir Vācijas Komunistiskās partijas meitas organizācija.
Un patiešām, daudziem no Pasaules jaunatnes festivāla dalībniekiem Krievijā 2017. vai 2024. gadā, ja viņi
bija ieradušies no Rietumiem, bija antifa pieredze.
Citiem vārdiem sakot, tie paši cilvēki, kuri patiesībā tiek uzskatīti par diametrāli pretējiem
Putina it kā patriotiskajām vērtībām - varētu pieņemt.
Bet nepareizi. Putins runā par viņiem un svin viņiem priekšā.
Un tam ir jēga, jo, manuprāt, tas apvieno tieši to, kas pieder kopā.
Jo antifa arī nāk no antifašisma.
Un antifašisms Putina Krievijā, varētu teikt, ir kaut kas valstisks. Un to ir svarīgi saprast.
Tas nenozīmē, ka jums vienkārši nepatīk fašisti vai nacisti - tā arī nav mana ideoloģija -, bet tas ir vienkārši jauns
VDR kods, varētu teikt, vai arī jauns vecais kods, ko jūs jau zināt no VDR, sociālistu šķiras ienaidniekam.
Citiem vārdiem sakot, ikviens, kurš tiek dēvēts par fašistu, nav sociālists vai komunists, un pret to ir jācīnās.
Nu, bija pasākums, ko organizēja starptautiskā kreisā kustība, kurā Putins uzstājās un tika uzmundrināts.
Taču šī Pasaules jaunatnes festivāla bildes uz Rietumiem nenonāk, jo Putins šeit tiek attēlots kā konservatīvo un kristiešu
glābējs, kamēr Krievijā viņš ir labos attiecībās ar sociālistiem no visas pasaules, Kubas, Venecuēlas un tā tālāk.
Jā, tieši tā, komunistiskās ideoloģijas pamatā, protams, vienmēr bija pasaules valdība, kas patiesībā ir pašsaprotami.
Bet, lai to pamatotu, šeit ir, piemēram, Vladimirs Ļeņins, kurš teica, citēju:
"Mēs esam internacionālisti. Mēs tiecamies pēc visu pasaules tautu strādnieku un zemnieku ciešas savienības un pilnīgas
saplūšanas vienotā pasaules padomju republikā." Citāta beigas.
Arī Leons Trockis runāja par sociālistisko pasaules federāciju, kas ir interesanti, jo visi vienmēr runā par globālistiem.
Bet manuprāt, visa šī jautājuma būtība ir pilnībā ignorēta, proti, runa joprojām ir par komunismu,
un nekas nav globālismam līdzīgāks par komunismu.
Un tieši tur ir arī saistības pasaules valdības virzienā Krievijā.
Piemēram, arī Putins vai Krievija vairākkārt ir paudusi atbalstu Programmai 2030. gadam.
Par to parasti atbild arī Rietumi, piemēram, BlackRock, Pasaules ekonomikas forums utt.
Taču, ja aplūkojat tās pirmsākumus, saprotat, ka Programmai 2030. gadam ir sociālistiskas saknes.
Piemēram, šīs programmas 2030. gadam iniciatore bija norvēģu sociāliste Gro Harlema Bruntlande (Gro Harlem Brundtland).
Un Putina simpātijas komunismam, par ko mēs tikko dzirdējām runā, protams, ir arī aicinājums atbalstīt šo
pasaules valdību, jo komunisms un pasaules valdība iet roku rokā, kā to teica arī Ļeņins.
Un Krievijā jūs varat atrast arī konkrētāku informāciju par šo pasaules valdību.
Un vairākas reizes Krievijas nozīmīgākā stratēģa darbos.
Tātad šis ir Aleksandrs Dugins, kurš patiešām ir formulējis kaut ko līdzīgu Krievijas valsts saprātam.
Tāpēc nav citas grāmatas kā viņa "Ģeopolitikas pamati", kas būtu tik ļoti ietekmējusi Krievijas eliti.
Un šajā 1997. gada grāmatā "Ģeopolitikas pamati" Aleksandrs Dugins raksta par jaunu Krievijas impēriju, kas tiks dibināta.
Un viņš to izklāsta šādi, citēju: "Saskaņā ar ģeopolitikas loģiku šai impērijai stratēģiski un
telpiski jāpārspēj tās priekštece - Padomju Savienība.
Tāpēc jaunajai impērijai jābūt Eirāzijas, kontinentālai un perspektīvā - pasaules impērijai. Krievu tautas cīņa
par kundzību pasaulē vēl nav beigusies." Citāta beigas.
Tātad šeit mēs redzam apņemšanos panākt pasaules varu jeb pasaules kundzību un līdz ar to
arī pasaules valdību, uz ko aicināja arī Ļeņins.
Un šī cilvēka, Aleksandra Dugina, vārdam Krievijā patiešām ir kāda nozīme, pat ja daudzi to joprojām vēlas noliegt.
Un jā, šī Dugina vēlamā impērija ir Padomju Savienības pēctecis.
Un patiešām, kopš Putins nāca pie varas, Krievijā ir atdzimusi Padomju Savienība, kas nav nekāds pārsteigums, jo Putinam
patīk komunistiskās idejas, kā viņš pats apgalvoja savā runā.
Tāpēc tagad atkal tiek celti Staļina pieminekļi.
Arī Staļins kā vēsturiska personība tiek balināts, un izskan aicinājumi atjaunot padomju
nosaukumus, piemēram, pārdēvēt Volgogradu par Staļingradu.
Vai arī šeit - Putins 2000. gadā atjaunoja Padomju Savienības himnu ar jauniem vārdiem, taču tās pašas komunistiskās autores.
Arī attiecībā uz preses un uzskatu brīvību mēs esam atgriezušies pie padomju apstākļiem Krievijā.
Tāpēc Krievija gandrīz tajā pašā laikā, kad Vācijā tika aizliegts "Compact", aizliedza vienu no lielākajiem opozīcijas
medijiem - laikrakstu "Moskow Times", turklāt ar gandrīz līdzīgu pamatojumu kā Nensija Fesere, varbūt pat nedaudz skarbāku.
Citāts: "Krievijas vadības lēmumu diskreditēšana gan iekšpolitikā, gan ārpolitikā." Citāta beigas.
Tas nozīmē, ka Krievijā jums nav atļauts kritizēt politiskus lēmumus, citādi jūs tiksiet aizliegts, ko es
uzskatu par jebkuras brīvas sabiedrības stūrakmeni.
Vēl pirms tam Krievijā tika likvidēti daudzi alternatīvie mediji.
Taču tas ir tikai tipisks piemērs tam, ko Maskava dara ārzemēs, līdzīgi kā Putins tagad tiek attēlots kā konservatīvs.
Tāpēc viņi pieķeras opozīcijai Rietumos, lai tur iegūtu simpātijas punktus.
Un Krievijas ārpolitiskā propaganda kritizē to, kas notiek Rietumos, - kā fašismu.
Un pēc tam viņi tieši tāpat rīkojas arī mājās, un labs piemērs tam ir nesenais "kompakta" aizliegums.
Arī es esmu pilnīgi pret to, un es arī par Nensiju Fezeru nedomāju neko daudz, bet ko Krievija darīs pēc aizlieguma?
Tāpēc jūs sūtāt kādu no Ārlietu ministrijas, kurš ir pret aizliegumu un ir sašutis par to.
Es arī piekrītu sievietei, kuru viņi tur nosūtīja, bet aizliegumi ir ...
Bet kas tajā pašā laikā notiek Krievijā? Tieši tas pats!
Tātad mēs faktiski saskaramies ar vienas un tās pašas monētas divām pusēm.
Vai arī šeit ir jauks attēls. Es ceru, ka jūs tagad varat redzēt attēlu, kas dažiem cilvēkiem varētu dot vielu pārdomām.
Tāpēc Putins dodas valsts vizītē uz Ziemeļkoreju. Es domāju, ka attēls pats par sevi runā pats par sevi.
Tāpēc cilvēkiem ir jānāk uz skatuves, lai viņus uzmundrinātu varoņu portretu priekšā.
Un jā, manuprāt, no attēla staro tīrs komunisms.
Un pirms tam Putins saņēma arī tukšu čeku no Kima Čenuna.
Viņš sacīja, citēju: "Mēs vienmēr esam atbalstījuši un turpināsim atbalstīt visus Putina
lēmumus un Krievijas valdības lēmumus." Citāta beigas.
Citiem vārdiem sakot, starp Putinu un Kimu Čenunu nav vietas.
Un man tagad nav jāskaidro, kāpēc Ziemeļkoreja nav īpaši skaista un brīva valsts.
Citiem vārdiem sakot, kad mēs skatāmies uz Krieviju šodien, mēs patiesībā visur atpazīstam šo komunistisko ietekmi.
Un es tiešām varētu minēt vēl tūkstošiem piemēru.
Un tagad mēs varam pāriet no Putina uz Sji Dzjiņpinu, kuru daudzi cilvēki nevēlas uzskatīt par
vienotu vienību, lai gan es to noteikti vēlos.
Un te nu mēs esam īsi pirms Ukrainas kara 2022. gada sākumā... Putins apmeklēja ziemas
olimpiskās spēles Pekinā un teica, citēju:
"Mēs ar prezidentu Sji Dzjiņpinu esam pazīstami jau ilgu laiku kā labi draugi un politiķi, kuriem lielākoties ir
vienādi uzskati par to, kā risināt pasaules problēmas. Mēs uzturam ciešus un biežus kontaktus." Citāta beigas.
Sji Dzjiņpins gāja vēl tālāk un 2019. gadā nosauca Vladimiru Putinu par savu labāko draugu - ne
tikai par jebkuru draugu, bet par savu labāko draugu.
Tāpēc starp abām lapām nevarēs ievietot nevienu lapu.
Tātad viņiem ir vienādi uzskati par to, kā risināt pasaules problēmas.
Vai arī Tagesschau tikai pirms diviem mēnešiem varēja lasīt, citēju:
"Krievija un Ķīna vēlas padziļināt sadarbību dažādās jomās, piemēram, loģistikas, transporta, enerģētikas un
lauksaimniecības jomā." Citāta beigas. Un tieši par to ir runa.
Tādējādi šī sadarbība ar Ķīnu liek lielu izsaukuma zīmi Putina komunistiskajam pasaules
uzskatam, ko viņš jau atklāti atzina savā runā.
Galu galā Ķīna ir atklāti komunistiska valsts, to nevar noliegt.
Piemēram, valsts, kurā komunistiskajam masu slepkavam Mao Ce-tunam joprojām ir svētā statuss.
Un, piemēram, arī valsts, kuras vienīgā partija savos statūtos raksta, citēju:
"Partijas augstākais ideāls un galīgais mērķis ir komunisma īstenošana." Citāta beigas.
Tas arī ir neapšaubāmi, un komunisms, kā mēs dzirdējām iepriekš, protams, var tikt īstenots tikai visā pasaulē, kā to tikko
apgalvoja Ļeņins, tāpēc apņemšanās īstenot komunismu vienmēr ir arī apņemšanās īstenot
pasaules valdību - atkal atslēgas vārds ir globālisms.
Tāpat kā Krievija, arī Ķīna ir apņēmusies veicināt programmu 2030, kas, kā jau minēju, ir maigāka komunisma forma.
[Mao joprojām glabājas Pekinas memoriālajā zālē, tāpat kā Ļeņins joprojām ir apskatāms mauzolejā Sarkanajā laukumā.
Tāpēc komunistiskie slepkavas abās pusēs tiek turēti godā.
Provokatoriski izsakoties, tas ir tāpat kā Hitlera mauzolejs Aleksandra laukumā, kur attālums
līdz Trešajam reiham arī nebūtu pārāk ticams.
Protams, koronavīrusa politika, kas varēja atgriezties jebkurā laikā, bija tikpat komunistiska.
Ķīna ir nežēlīgi spīdzinājusi savus iedzīvotājus.
Tas turpinājās līdz 2023. gadam, kad viss jau atkal bija atvērts.
Ķīnā tie bija mūsu slēgšanas pasākumi, kad cilvēki nedēļām ilgi nevarēja atstāt savas mājas.
Tika norobežoti veseli rajoni un slēgti lielveikali.
Jūs esat redzējuši cilvēkus, kas patiešām vicinās pa logiem, jo viņu ledusskapis bija tukšs
un viņi nevarēja izkļūt ārā bloķēšanas laikā.
Ja bija tikai viens pozitīvs PCR tests, tika pilnībā slēgti veseli rajoni.
Un, protams, cilvēki tika ieslodzīti šajās bēdīgi slavenajās karantīnas nometnēs, kur
konteineri patiešām atgādināja cietuma kameras.
Un pat tur cilvēki dažkārt bija ieslēgti telpās nedēļām ilgi.
Tātad Sji Dzjiņpina (Xi Jinping) korona terors, kurā pat mūsu valdības, kas nekādā ziņā nebija
bailīgas, salīdzinājumā ar to izskatās pat jaukas.
Protams, tagad ir kļuvis zināms, ka Ķīnas režīms var paralizēt režīma pretiniekus, vienkārši iestatot viņu QR kodu sarkanā
krāsā, jo tas nozīmē, ka Ķīnā vairs nevar brīvi pārvietoties.
Nezinu, vai tas vēl pastāv šobrīd, bet nākotnē to noteikti var atjaunot.
Un jā, Krievija tagad ir mazliet vairāk orientējusies uz Rietumiem ar koronu, nebija tik stingra kā Ķīna, bet arī neizcēlās ar kaut
ko pozitīvu, lai to tagad varētu izmantot kā labu alternatīvu.
Tieši tā, tāpēc tagad es daudz runāju par komunismu, un manā skatījumā mēs runājam tikai par
ideoloģiju, kas ir līdzeklis mērķa sasniegšanai.
Runājot par augstākā līmeņa meistariem, kurus es vēlētos aplūkot tagad, vispirms pievērsīsimies tam,
kas šo ideoloģisko briesmoni komunismu padarīja lielu.
Un tā bija Oktobra revolūcija kā sākumpunkts Krievijā 1917. gadā, kuru no aizkulisēm finansēja amerikāņu baņķieri no Volstrītas.
Ir vesels fundamentāls amerikāņu vēsturnieka Entonija K. Sūtona (Antony C. Sutton) darbs.
Noteikti jāpiemin divi komunistu finansētāju vārdi: Pols Varburgs un Jakobs Šifs.
Pols Varburgs oficiāli bija ASV centrālās bankas - Federālo rezervju bankas - vadītājs.
Jau 1913. gadā, kad tika dibināts FED, izskanēja daudzas balsis, kas apgalvoja, ka Pols Varburgs patiesībā
strādā Rotšildu labā, tostarp daudzi augsta ranga pārstāvji.
Mēs arī zinām, piemēram, ka Rotshildi un Varburgi 20. gadsimta 20. gados sadarbojās, lai dibinātu Paneiropas kustību, kur Varburgs
patiešām saņēma rīkojumus tieši no Rotshilda, varētu teikt.
Tātad Pauls Varburgs bija iesaistīts Oktobra revolūcijā, gandrīz noteikti Rotšildu vārdā un vēlākais ar otro no grupas.
Ar Jakobu Šifu šī saistība ar Rotšildiem ir ļoti skaidra, jo Šifu ģimene jau 18. gadsimtā
dzīvoja vienā mājā ar Rotšildiem Frankfurtē.
Un šie divi baņķieri - Pols Varburgs un Jakobs Šifs - ar saviem banku namiem Kuhn, Loeb & Co. un Federālo rezervju sistēmu bija
pasaules revolūcijas baņķieri, tāpēc viņi izmantoja naudu, lai nodrošinātu, ka Ļeņins un
Trockis 1917. gadā Krievijā varēja sagrābt varu.
Vispirms ir svarīgi saprast, kas vispār ieviesa komunismu.
Un atkal - Rokfellers bija iesaistīts arī Federālo rezervju sistēmas dibināšanā 1913. gadā.
Un caur šiem Rokfelleriem, kuri joprojām cieši sadarbojas ar Rotšildiem, mēs ātri atgriežamies pie spēlētājiem, par
kuriem patiesībā runājam, proti, pie Ķīnas un Krievijas.
Tieši Rokfelleri ar sava vīra Henrija Kisindžera starpniecību pagājušā gadsimta 70. gados iniciēja Ķīnas
atvēršanu, kas noveda pie tā, ka Ķīna kļuva par tādu pasaules lielvaru, kādu mēs to pazīstam šodien.
Un šajā laikā, 70. gados, Deivids Rokfellers devās uz Ķīnu un apmeklēja otro cilvēku aiz Mao
Dze-tunga - Mao, kurš Ķīnā vēl šodien tiek turēts godā.
Un Deivids Rokfellers pēc tam, kad Mao bija nogalinājis miljoniem ķīniešu, rakstīja laikrakstā New York Times, ka Ķīna
ir - citēju - "viens no svarīgākajiem un veiksmīgākajiem eksperimentiem cilvēces vēsturē", citāta beigas.
Jā, ja ieskatās tuvāk, tad sapratīs, ka Ķīna bija īsts Rokfelleru projekts.
Un tad jūs varat pārcelties 50 gadus uz priekšu no 70. gadiem un nonākt tieši pie Klausa Švoba un Deivida Rokfellera saiknes.
Klauss Švābs neslēpj, ka Henrijs Kisindžers bijis kaut kas līdzīgs viņa mentoram.
Un Henrijs Kisindžers noteikti strādāja Rokfelleru ģimenē, bija viņu labākais cilvēks.
Otrs mentors, par kuru runā Klauss Švābs, ir kāds Moriss Strongs, kurš, tāpat kā
Henrijs Kisindžers, arī strādāja ar Rokfelleriem.
Citiem vārdiem sakot, arī Švābs ir Rokfellera cilvēks.
Un šodien Klauss Švābs, Lielās atiestatīšanas iniciators, ļoti līdzīgā tonī kā toreiz Deivids Rokfellers
saka, ka Ķīna ir burtiski, citēju: "pievilcīgs modelis lielam skaitam valstu", citāta beigas.
Klauss Švābs saka, ka Ķīna ir pasaules vai Rietumu paraugs.
Un komunistiskā Ķīna, kur mēs uzzinājām, ka arī Rokfelleri kā FED līdzdibinātāji deva starta
signālu komunisma pārņemšanai visā pasaulē...
Tātad viss kopā.
Arī Rotšildi, lai gan reti to atklāj publiski, ir eiforijas pilni par komunistisko Ķīnu.
2011. gadā kāda Evelīna de Rotšīlda, ne mazāk kā karalienes finanšu padomniece, uzstājās
Bloomberg televīzijas kanālā un tikai slavēja Ķīnu.
Piemēram, viņš ieviesa Ķīnas valūtu renminbi kā globālu valūtu.
Un Rotšildiem joprojām ir labas biznesa attiecības ar Ķīnu, kā viņi paši atzīst, un to var izlasīt viņu publiskajos portālos.
Un ir pietiekami daudz iemeslu, lai identificētu Rotšildus kā Oktobra revolūcijas iniciatorus.
Un jebkurā gadījumā kā atklāts Rokfelleru partneris, kas Ķīnā uzstājas vēl atklātāk.
Tad mums ir Rotshildu biznesa attiecības ar Krieviju, kas, protams, arī ir svarīgi.
Piemēram, tiek apgalvots, ka Nataniels Rotšilds 2008. gadā ieguldījis 500 miljonus dolāru kāda oligarha alumīnija uzņēmumā.
Savukārt viņš ir ļoti tuvs Putinam un saucas Oļegs Deripaska.
Vai, protams, Gerhards Šrēders, kurš ir ļoti tuvs Putina draugs un pēc kļūšanas par
kancleru pieņēma padomnieka amatu Rotšildas bankā.
Bet tas kļūst vēl labāk, jo Rokfellera saistība ar Putinu ir pilnīgi skaidra, jo Rokfellera cilvēks un Švoba mentors Henrijs
Kisindžers bija ļoti tuvs Putina draugs pirms Kisindžera nāves.
Tātad tas viss ļoti skaidri parāda, ka sadarbība notiek augstākajos līmeņos.
Taču, protams, būtiskākā saikne starp Krieviju un Ķīnu un šo starptautisko naudas eliti ir tā, ka gan Ķīna, gan
Krievija augstu vērtē komunismu, ko arī izplatīja tādi globālie stīgu vilcēji kā Rotšilds un Rokfellers.
Protams, es to pievienoju kā svarīgu secinājumu, lai cilvēki nedomātu, ka es šeit aplūkoju tikai simptomus.
Es apzinos, ka notikumu gaitu nosaka arī citi spēki.
[Bet es vēlos paskaidrot, ka šai cilvēku grupai nav nekādu problēmu ar komunistisko
sistēmu, gluži otrādi, viņi ir komunisma dzimtene.
Viņš to vēlas!
Un jā, šķiet, ka tas arī ir nākotnes mērķis, lai mēs patiešām apvienotu abas puses un ieviestu
šo pasaules komunismu visos pasaules nostūros.
Tagad tas notiek mūsu valstī, īstenojot Lielo atiestatīšanu jeb programmu 2030. gadam.
Krievijā un Ķīnā tas ir stingrāks, militāristiskāks, bet galu galā tas ir viens un tas pats gars.
Un jā, vai komunisms patiešām ir tādu elites pārstāvju kā Rotšildu galīgais mērķis, ir cits jautājums.
Ir arī īsa atsauce uz mesiāniskām sektām, kas arī tiecas sasniegt noteiktus mērķus.
Tāpēc to daru arī es.
Taču tas pārsniegtu šī raksta robežas, un es to atstāšu kā, teiksim tā, aptuvenu nākotnes perspektīvu, ka mēs visi
ieejam komunismā ar plaši atvērtām acīm, ko virza abas puses, Austrumi un Rietumi, kur bumbiņas tiek nodotas viens otram.
Tieši tā, jā, par digitālo cietumu no Ķīnas, kas, pēc Klausa Švoba domām, ir pievilcīgs modelis - mēs jau esam
publicējuši dubultu "Vācijā aizliegtās avīzes", agrāk ExpressZeitung, numuru, lai jūs varētu tuvāk aplūkot šīs tēmas.
Tiks savākti vēl daudzi pierādījumi, kas sniegs vēl detalizētāku priekšstatu.
Un jā, nobeigumā vēlreiz apkopojot - Ķīna un Krievija noteikti nav mūsu sabiedrotie, un komunisms tur nav
īsti izzudis un nav tik miris, kā mums to iestāsta.
Tātad šīs valstis joprojām sadarbojas ar tipiskiem finanšu nozares vadu vilcējiem, un mums vajadzētu būt ļoti skeptiskiem.
Kā jau teicu, pret valdībām, tostarp, protams, pret mūsu valdību, kas pati ir iesaistīta šajā procesā, nevis pret cilvēkiem.
Un jā, Rietumus var apsūdzēt daudzās ļaunprātīgās lietās, un tā var būt taisnība, bet atbilde uz
to un glābiņš no tās noteikti nav Putins un Ķīna.
Tas ir viss, ko es patiešām gribēju panākt ar šo sarunu, un es biju ļoti apmierināts ar to, un
es esmu cauri un novēlu visiem lielisku pasākumu!
[Ivo: Tas bija aizraujoši, kā jūs to visu uztvērāt.
Man žēl, ka mēs nevarējām jums dot vairāk laika.
Varbūt kādreiz būs turpinājums, bet es personīgi jutos kā... kā slēpošanas lēcienā.
Sākumā es domāju: "Vau, vau, vau, vau, kur šis cilvēks iet?
Tagad viņš iesaistās labās un kreisās puses kaujā - un tad - ūš! Bet tad viņš lido, paceļas un nonāk pie lietas būtības.
Jūs paveicāt lielisku darbu!
Arī šis attēls ar dzemdību gultu bija ļoti atbilstošs, jo fona spēki stāvēja pie dzemdību gultas.
Jā, mēs redzam, kā atkal tiek izmantoti cilvēki. Jā, jūs to visu jau minējāt.
Ļeņins, Trockis, Staļins - visi masoni. Putins, brīvmūrnieks. Vēl viens klubs aizmugurē.
Bet tautu ekspropriācija, kur jūs to varat redzēt skaistāk?
Nobriedušākā formā nekā komunisms? Kur viss ir valsts, valsts... Un te atkal ir Rotshildi.
Tātad mēs varam redzēt, kurās rokās mēs tiekam vadīti. Tas bija vērtīgs ieguldījums.
Mēs pateicamies jums un novēlam jums visu to labāko nākotnē. Veiksmi ar laikrakstu Express.
Nosūtiet sveicienus visiem, visai komandai, vai ne?
Tilman Knechtel - paldies! Mēs tevi mīlam!
[Tilmans Knehtels: Uzmanieties, līdzdienā.
Ivo: Pa, pa, pa!