Jeg har ofte fått spørsmålet: - Hva kan vi gjøre for å få et bedre system? - Hvordan kan vi beskytte oss mot denne
konstante strømmen av løgner, manipulasjoner og forvrengninger?
- Hva kan vi gjøre? Så helt ærlig, hvis det er 300 000 mennesker som kan sende inn en underskriftskampanje fordi det ikke blir
gitt straff, så må det være mulig for hundretusener av oss å dra til Berlin og si helt klart: Jeg er ikke med på dette lenger!
Hallo Berlin! Hallo, Berlin!
Å, herregud!
Berlin! Berlin! Berlin! Vi er i Berlin i dag! Berlin! Berlin! Berlin! Vi er i Berlin i dag! Ja, det er vi! Hei kjære venner!
Og til alle de ti menneskene jeg ikke har klemt i dag, så velkommen hit også. For en dag, for en
fantastisk mulighet til å komme sammen her i dag.
Kjære venner, kjære medsammensvorne, for snart fire år siden, nesten på dagen, sto jeg her på denne scenen og alt jeg
hadde var et kamera i hånden, og i dag har jeg til og med en mikrofon i hånden. Hvor fantastisk er ikke det?
Jeg fikk beskjed om ti minutter og å holde det kort. Jeg skal snakke om frihet, ok? Så
hva er det? Hva er denne friheten egentlig?
Jeg tror vi de siste ukene har sett at denne friheten i høyden strekker seg til grensen for vår innenriksministers tynnhudethet,
som misbruker foreningsretten til å forby uavhengige medieportaler, vel å merke medier
som til da ikke hadde brutt en eneste lov.
Så la oss snakke om pressefriheten her, skal vi? Og kjære venner, jeg står her som representant, som stedfortreder, som representant
for et nytt medielandskap, et medielandskap som gjør det som mediene egentlig skal være der for i et fungerende demokrati.
Det handler om objektiv rapportering, ikke politisk motivert og fremfor alt én ting: uavhengig, ikke avhengig av...
Vi trenger rapportering som er uavhengig av store donorer i bakgrunnen, eller av overmektige
lobbygrupper som bare kjøper meninger, forskere og studier.
Hver og en av oss som er her i dag, har sine egne grunner til at vi på et eller annet
tidspunkt brøt med mediene, med vår tillit til dem.
Noen av oss våknet opp den 11. september og innså at noe var galt. Noen av oss våknet plutselig i 2014 under kuppet på
Maidan. Og de fleste av oss innså helt sikkert i løpet av denne ubeskrivelige koronaperioden at noe virkelig stinker her.
I dag har vi også samlet oss her for nok en gang å sende et kraftig signal om at vi ikke er enige i måten kritiske
røster og andre meninger blir behandlet på her i landet.
Ordet pressefrihet er blitt en farse i dette landet. Lenge før korona. Pressefrihet er et
tomt ord som ikke lenger betyr noe som helst.
Og ikke langt herfra, omtrent der bak, tror jeg, eller hvor Bundestag er, står følgende tekst på en glassrute: Grunnloven §
5: Enhver har rett til fritt å gi uttrykk for og spre sin mening i tale, skrift og bilder og til uhindret å
skaffe seg informasjon fra allment tilgjengelige kilder.
Pressefriheten og friheten til å rapportere via radio og film er garantert. Sensur finner ikke sted.
Det finnes ingen sensur! Unnskyld meg?
Spør bare journalisten Gerhard Wisniewski hva som skjedde da han laget den første dokumentaren om 11. september i 2003.
Han gjorde den feilen å intervjue borgermesteren i Shanksville.
"Fly. Det fantes ikke noe fly." Og etter det var det ingen flere filmskapere som het Gerhard
Wisniewski. Han forsvant umiddelbart fra WDR.
Og hvor mange av dere kjenner Frieder Wagner? Frieder Wagner er filmskaper for allmennkringkasting. Han har laget 68 filmer.
En dag fikk han en idé og laget en film om uranammunisjon:
"Utarmet Uran". Og filmen heter "Dødelig støv". Og så ble det ingen 69. film.
Eller hvem husker Eva Hermanns opptreden på Kerner i 2007? Du vet, den. Herregud, hun sa Autobahn. Husker du det?
Og hva ble resultatet? Hva var ramaskriket? Det ble en offentlig domstol for alle som skulle våge å gjøre slike ting i fremtiden.
Eller min egen kollega Katrin Huss, som hadde Dr. Hans-Joachim Maaz i studio etter nesten 20 år som
programleder i MDR, Mitteldeutscher Rundfunk. Og hva gjorde hun? Hun lot ham snakke ferdig.
Hun lot ham bare snakke. Hva ble resultatet? Press ovenfra. Hvordan kan du gjøre det? Da må du avbryte og så
videre. Så sluttet hun. Nå er hun med oss, med NuoViso.
Listen over disse menneskene er mye, mye lengre. Og det var bare de jeg selv møtte, de jeg selv intervjuet,
som alle ble utestengt fra det offentlige ordskiftet.
Spesielt i koronatiden har denne listen blitt mye, mye lengre. Det ville sprenge rammene for denne artikkelen å liste dem alle.
Og vet du hvor mange programmer som har blitt utestengt i mellomtiden? Hvor mange nettsteder? Og nå
til og med magasiner i det beste Tyskland noensinne.
Og så er det selvfølgelig de virkelig ekle triksene, sletting av bankkontoer, PayPal-kontoer og YouTube-kontoer. Vi i
NuoViso kan virkelig fortelle deg en ting eller to om det.
Det er en politikk med små nålestikk. Alltid stramme tommeskruene litt til og så stramme til alt
i kampen mot, ja, du vet, det motsatte av høyre.
Det vi opplever her i dag, er ikke bare et angrep på pressefriheten. Det er et angrep på all opposisjonell tenkning.
Enhver kritikk av dette systemet eller av regjeringen blir umiddelbart fordømt og bekjempet med de mest åpenbare midler.
Med metoder som for lengst har sluttet å være et ekte demokrati verdig. Dessverre må vi mer og mer innse at
det her etableres maktstrukturer som vi i Tyskland egentlig ikke har ønsket på lenge.
Hvor ofte har vi ikke lest dette på plakater og demonstrasjoner? "Aldri mer er NÅ!" Ja, akkurat. Aldri mer er nå.
Og aldri mer forby meninger. Aldri mer begrense diskursen.
Og fremfor alt, aldri mer fengsle folk som politiske fanger, slik det skjedde med Michael Ballweg. Aldri mer
partiforbud. Aldri mer den stygge totalitarismen her.
Kjære venner, kjære medaktivister, det vi virkelig trenger her, er et fritt presselandskap som
fortjener navnet, som gjør akkurat det pressen skal gjøre.
En fjerde statsmakt, et kontrollorgan for partier og makthungrige politikere. Et reelt korrektiv og ikke en
falsk merkelapp som de som kaller seg det, men som bare leverer billig regjeringspropaganda.
Det vi trenger, er journalister som kan hjelpe oss med å nøste opp i koronavirusets krattskog og filt. Vi trenger journalister
som Florian Warweg fra NachDenkSeiten. Som stiller de virkelig viktige spørsmålene igjen og igjen på pressekonferansen og
viser frem de triste tallene der oppe på podiet gang på gang.
Og fremfor alt trenger vi støtte fra dere alle, alle sammen, slik at vi frilansjournalister kan gjøre akkurat
det arbeidet som mainstream tydeligvis ikke har vært i stand til å gjøre på lang tid.
Hjelp de mediene du stoler på så mye du kan, så langt dine muligheter tillater det, så langt din tid tillater det. Og la oss
rett og slett gi ordet pressefrihet tilbake sin gamle betydning. Vi er alle oppfordret
til å gjøre nettopp det, her vi står her i dag.
Ja, og til slutt vil jeg bare si én ting til. For det første vil jeg takke mannen uten hvem jeg aldri ville vært her i dag, og
uten hvem sannsynligvis ikke så mange mennesker ville vært her.
Frank, de fleste ville ikke vært her uten deg. Frank Höfer!
Og jeg tenkte for meg selv, hva kan jeg si her som en siste setning, kanskje sitere noen. Nei, jeg kom på en
setning selv: Jeg tror det er et stort samhold i landet vårt når det gjelder vår rett til frihet. Takk, Berlin!
Jeg er spesielt glad for å kunne presentere en fantastisk artist. Mannen med "01" og verdensfreden - Kilez More.
Jøss.
Takk, Berlin.
Det er herlig å se så mange mennesker her igjen. Og jeg vil at vi skal være høylytte nå, slik at
vi kan sende dette så langt som til Forbundsdagen.
Alle her opp til stjernen. Jeg sier "verden" og du sier "fred". "Verden."
["Fred."
["Verden."
"Fred." Den andre siden. Jeg sier "verden" og du sier "fred".
"Verden." "Verden." "Fred." "Fred." Og nå alle kvinnene.
"Verden." "Fred." "Verden." "Fred."
Alle de som har reist fra Østerrike.
"Verden."
["Fred."
Jøss.
Og nå Berlin.
La oss rope sammen.
Jeg sier "verden", og du sier "fred". "Verden."
["Fred."
"Fred." Der skjønner du, når vi alle står sammen, er vi mye, mye sterkere og ingenting kan stoppe oss.
For det er en grunn til at de vil splitte oss, de laterale tenkerne og de uvaksinerte. Og nå må vi skyte på
russerne. De må splitte og splitte oss, for hvis vi holder sammen, har de ikke en sjanse mot oss.
Nå har vi tatt med en sang.
[Ah.
Regissør.
Monitor, ja].
En sang som mange av dere allerede har hørt på mange demonstrasjoner, og som vi alle ønsker å feire sammen. For det
er også en del av det - følelsen vi tar med oss hjem fra i dag, at vi går ut med energi til å forandre denne verden igjen.
[Regissør,
la oss gå]
Herlig å se så mange av dere.
[Ah. Høyere på monitoren, instrumental. Ah. Jo, takk.
Ok] Vakkert.
Berlin, er du i starten?
Ah.
Kom igjen.
Sang: Vi kunne bygge hus som er selvforsynte og bærekraftige. Vi kunne være takknemlige med jorden som et
menneskebarn. Vi kunne slutte å bli noen fra TV-filmer. Vi kunne slutte å bøye oss og bare være den vi er.
Vi kan samarbeide i stedet for å kontrollere. Tilbake til vi-et. Leve i fred med dyrene. Masseoppdrett av
husdyr forbruker en tredjedel av alt korn i verden.
Vi spiser og spiser, folk sulter andre steder. Vi kunne plantet hamp i stedet for å hugge ned regnskogen. Vi kunne skape mer
verdieri stedet for å bruke snøballmetoden for å få mer og merog mer i lommeboken. Til du
innser at verdien av penger er en illusjon.
Vi kunne bruke mer enn fem sanser for å bli kjent med andre og møte dem som om vi var dem. Vi kunne gjøre det
ene og det andre, vi kunne gjøre det ene og det andre.
Jeg kunne snakket om det i timevis, men jeg vil heller gjøre noe. Vi kan så lett gjøre verden litt bedre.
<Hvis du vil ha fred, ikke selg våpen. Vi kan alle ta hverandre i hendene. Vi setter et eksempel.
Vi kunne så lett gjort verden litt bedre. Hvis du vil ha fred, selger du ikke våpen. Vi kunne alle gå sammen. Vi går foran med
et godt eksempel. Vi kunne så lett gjøre verden litt bedre. Hvis du vil ha fred, ikke selg våpen. Vi kan alle ta
hverandre i hendene. Vi går foran med et godt eksempel.
Vi kan forandre alt. Hvis vi bare slutter å tro at ingenting kan forandres. Alt kan endres, ja, ikke bare i et valgår. Bruk
stemmen din, selv om du ikke har bedt om det. Vi kan slutte å late som om penger har verdi. Og oppføre oss
som om vi alle virkelig var mennesker. Lære oss å snakke med hverandre uten budbringere.
Smilet forbinder, det samme hjertet banker inni oss. Vi kan forandre oss. Og dermed endre alt rundt oss.
Det endrer virkelig alt fra grunnen av. Det er ingen grunn til å vente lenger.
Vi kunne begynne i stedet for å spørre hvorfor andre ikke gjorde det. Vi kan kansellere T-en, for det kan vi.
Punktum. Eller hvorfor tror du Skaperen vår valgte oss?
Vi kan begynne og endelig stole på oss selv. Kom igjen, la oss begynne å bygge en ny verden nå.
Vi kunne så lett gjort verden litt bedre. Hvis du vil ha fred, ikke selg våpen. Vi kan alle ta
hverandre i hendene. Vi går foran med et godt eksempel.
Vi kunne så lett gjort verden litt bedre. Hvis du vil ha fred, ikke selg våpen. Vi kan alle ta
hverandre i hendene. Vi går foran med et godt eksempel.
Jeg blir kvalm av dobbeltmoralen, når de forteller oss at vi nå leverer våpen for fred. <Vi vil ikke ha en dråpe
olje fra Russland, og vi bøyer oss i støvet for Saudi-Arabia.
Med Ukraina handler alt om moral nå. Men de bryr seg ikke om blodsutgytelsen andre steder. Vi må stå opp
for bedre tider. Vi er forandringen, vi er tegnet. Vi kan så lett gjøre verden litt bedre.
<Hvis du vil ha fred, selger du ikke våpen. Vi kan alle ta hverandre i hendene. Vi setter et eksempel.
Vi kunne så lett gjort verden litt bedre. Hvis du vil ha fred, ikke selg våpen. Vi kan alle ta hverandre i
hendene. Vi går foran med et godt eksempel. Berlin går foran med et godt eksempel i dag! Takk skal dere ha!
Takk, Berlin!
Kan du forstå meg?
Nydelig!
Jeg har forberedt noe jeg har skrevet spesielt for i dag. Er du klar for Berlin?
<Vakkert!
Jeg har fått en ny beskjed fra Michael Ballweg, som glemte å fortelle meg det før. Den neste store fredsdemonstrasjonen er i
München den 1. september. Og fra meg og fra ham og fra oss alle vil vi også gjerne invitere
dere. Fortsett å gå på fredsdemonstrasjoner.
01.09. München. Vi må lage lyd overalt, mine damer og herrer!
Jeg har forberedt noe som går slik:
Det er ikke alltid alt fungerer perfekt, men en applaus til arrangørene likevel! [Ingen musikk.
Ingen musikk]
Jeg har forberedt noe, og det går slik:
I begynnelsen er det bare hjelmer som leveres til de svake, ok. Så leveres det bare noen få våpen, ok. Så
leveres det bare noen få stridsvogner, selvfølgelig bare for treningsformål, for å sikre østflanken.
Og så går vi i søvne igjen helt til bomber eksploderer og så spør vi oss selv: "Jøss, hvordan kunne dette
skje?" Vel, bare sånn, fra spesialmidler til verneplikt.
Du blir krigersk eller reiser deg og kjemper tilbake.
God ettermiddag, dette er mitt budskap til Forbundsdagen: Jeg er en fri mann, men absolutt ikke en undersått. Det
er et første skritt at vi nekter militærtjeneste. Men det er enda viktigere at vi øker fredstjenesten.
Etter tre år med legemiddelindustriens herredømme, er vi nå under våpenindustriens herredømme.
Fra pandemi til krig er det sømløst. Men svaret vårt forblir det samme: "Dette går vi ikke med på!"
For løgnene er de samme, bare krisen har et annet navn. Nå er 24-7 bare krigspropaganda. Det er derfor jeg
oppfordrer til fredsforhandlinger. Jeg sier til alle som er uenige: krigshissere til fronten!
Du kaller meg en lumpenpacifist, men jeg forblir en fredsaktivist. Uavhengig av hva de kaller meg,
ser jeg det som min plikt, og du ser det som min.
Det er derfor vi ikke marsjerer sammen med dem. Og jeg sier det som Reinhard May: "Jeg vil ikke gi fra meg barna mine!"
Takk Berlin!