Pogosto mi postavljajo vprašanje: - Kaj lahko storimo za boljši sistem? - Kako se lahko zaščitimo
pred nenehnim tokom laži, manipulacij in izkrivljanj?
- Kaj lahko storimo? Tudi pošteno, če lahko 300.000 ljudi predloži peticijo, ker se kazen ne izreče, potem
mora biti mogoče, da nas na stotisoče odide v Berlin in jasno pove: pri tem ne bom več sodeloval!
Pozdravljen, Berlin! Pozdravljeni!
O moj Bog!
Berlin! Berlin! Danes smo v Berlinu! Berlin! Berlin! Danes smo v Berlinu! Da, smo! Pozdravljeni, dragi prijatelji!
I vsem tistim desetim, ki jih danes še nisem objel, dobrodošli tudi tukaj. Kakšen dan, kakšna
čudovita priložnost, da smo se danes zbrali tukaj.
Dragi prijatelji, dragi soborci, pred skoraj štirimi leti, skoraj na dan, sem stal tukaj na tem odru in imel v roki le fotoaparat,
danes pa imam v roki celo mikrofon. Kako čudovito je to?
Rekli so mi deset minut in naj bo kratek. Govoril naj bi o svobodi, dobro? Torej, kaj je to? Kaj je sploh ta svoboda?
Mislim, da smo v zadnjih tednih videli, da se ta svoboda razteza največ do meje tankočutnosti našega notranjega ministra, ki je
zlorabil pravico do združevanja, da bi prepovedal neodvisne medijske portale, pri čemer je treba
upoštevati medije, ki do tedaj niso kršili nobenega zakona.
Pogovorimo se o svobodi tiska, kajne? Dragi prijatelji, tukaj stojim kot predstavnik, kot pooblaščenec, kot predstavnik
nove medijske krajine, medijske krajine, ki opravlja tisto, za kar bi mediji v delujoči demokraciji dejansko morali biti.
Gre za objektivno poročanje, ki ni politično motivirano, predvsem pa za eno stvar: neodvisno, ne odvisno od...
Potrebujemo poročanje, ki je neodvisno od velikih donatorjev v ozadju ali premočnih lobističnih skupin,
ki preprosto kupujejo mnenja, znanstvenike in študije.
Vsak od nas, ki smo danes tukaj, ima svoje razloge, zakaj je nekoč prekinil sodelovanje z mediji in zaupanje vanje.
Nekateri od nas so se 11. septembra zbudili in ugotovili, da nekaj ni v redu. Nekateri od nas so se nenadoma prebudili leta
2014 med državnim udarom na Majdanu. Večina pa nas je v tem nepopisnem koronavirusnem
obdobju zagotovo spoznala, da tu nekaj res smrdi.
Danes smo se zbrali tudi zato, da bi ponovno poslali velik signal, da se ne strinjamo s tem, kako se v
tej državi obravnava kritične glasove in druga mnenja.
Beseda svoboda tiska je v tej državi postala farsa. Že dolgo pred Corono. Svoboda tiska
je prazna beseda, ki ne pomeni več ničesar.
In nedaleč stran, mislim, da približno tam zadaj ali kjerkoli že je Bundestag, je na stekleni plošči naslednje besedilo: 5. člen
temeljnega zakona: Vsakdo ima pravico, da svobodno izraža in širi svoja mnenja v govoru, pismu in sliki
ter da se neovirano obvešča iz splošno dostopnih virov.
Zagotovljeni sta svoboda tiska ter svoboda radijskega in filmskega poročanja. Cenzure ni.
Cenzure ni! Oprostite?
Prašite novinarja Gerharda Wisniewskega, kaj se je zgodilo, ko je leta 2003 posnel prvi dokumentarni film o 11. septembru.
Naredil je napako, ko je intervjuval župana mesta Shanksville.
"Letalo. Letala ni bilo." In potem ni bilo več filmskega ustvarjalca z imenom Gerhard Wisniewski. Takoj je izginil iz WDR.
Koliko od vas pozna Friederja Wagnerja? Frieder Wagner je filmski ustvarjalec za javno radiotelevizijo. Posnel je 68 filmov.
Nekega dne je dobil idejo in posnel film o uranovem strelivu:
"Osiromašeni uran". Film se imenuje "Smrtonosni prah". In potem ni bilo 69. filma.
Kdor se spomni nastopa Eve Hermann v oddaji Kerner leta 2007? Saj veste. O moj bog, rekla je Autobahn. Se spomnite tega?
In kakšen je bil rezultat? Kakšni so bili odzivi? To je bilo javno sodišče za vse tiste, ki bi
si v prihodnosti drznili početi takšne stvari.
ali moja kolegica Katrin Huss, ki je imela v studiu Dr. Hansa-Joachima Maaza, ki je po skoraj 20 letih
vodenja oddaje pri MDR, Mitteldeutscher Rundfunk. In kaj je naredila? Pustila mu je, da konča.
Preprosto ga je pustila govoriti. Kakšen je bil rezultat? Pritisk od zgoraj. Kako lahko to storite? Potem moraš prekiniti
in tako naprej. Potem je odšla. Zdaj je z nami, pri NuoViso.
Seznam teh ljudi je veliko, veliko daljši. In to samo tisti, ki sem jih sam spoznal, tisti, s katerimi sem sam
opravil intervju, vsi so bili izločeni iz javnega diskurza.
Zlasti v času Corone je ta seznam postal veliko, veliko daljši. Če bi jih našteli vse, bi to preseglo obseg tega članka.
A veste, koliko programov je bilo medtem prepovedanih? Koliko spletnih strani? In zdaj celo revije v najboljši Nemčiji doslej.
Seveda so tu še res grdi triki, kot so brisanje bančnih računov, računov PayPal in računov YouTube. V
podjetju NuoViso vam lahko o tem povemo marsikaj.
To je politika majhnih vbodov. Vedno malo bolj zategniti vijake za palec in nato vse skupaj zaostriti
v boju proti, no, saj veste, nasprotno od desnice.
To, kar doživljamo danes, ni le napad na svobodo tiska. Gre za napad na vse opozicijsko mišljenje. Vsaka
kritika tega sistema ali vlade je nemudoma obsojena in se zoper njo bori z najbolj očitnimi sredstvi.
Z metodami, ki že dolgo niso več vredne prave demokracije. Na žalost se moramo vedno bolj zavedati, da se tu vzpostavljajo
strukture moči, ki si jih v Nemčiji že dolgo ne želimo.
Kako pogosto to beremo na plakatih in demonstracijah? "Nikoli več je ZDAJ!" Da, točno tako. Nikoli več je zdaj. In
nikoli več prepovedi mnenj. Nikoli več ne omejujte diskurza.
Predvsem pa nikoli več ne zapirajte ljudi kot politične zapornike, kot se je to zgodilo Michaelu Ballwegu. Nič več
prepovedi delovanja v strankah. Nikoli več grdega totalitarizma.
Dragi prijatelji, dragi sodelavci v kampanji, v resnici potrebujemo krajino svobodnega tiska, ki si
zasluži to ime in ki dela točno to, kar naj bi tisk počel.
Četrta oblast v državi, nadzorni organ za stranke in politike, željne oblasti. Pravi korektiv in ne goljufiva
etiketa, kot jo imajo tisti, ki se tako imenujejo, potem pa le dostavljajo poceni vladno propagando.
Potrebujemo novinarje, ki nam bodo pomagali razvozlati goščavo in klobčič obdobja koronavirusov. Potrebujemo novinarje, kot je
Florian Warweg iz NachDenkSeiten. Ki na tiskovnih konferencah vedno znova postavlja resnično pomembna vprašanja in
vedno znova pokaže tiste žalostne številke tam zgoraj na odru.
Predvsem pa potrebujemo podporo vseh vas, vseh vas, da bomo samostojni novinarji lahko opravljali točno
tisto delo, ki ga glavni tok očitno že dolgo ne zmore.
Pomagajte medijem, ki jim zaupate, kolikor lahko, kolikor vam dopuščajo vaše možnosti in čas. In preprosto vrnimo
besedi svoboda tiska njen stari pomen. Vsi smo poklicani, da storimo prav to, danes, ko stojimo tukaj.
Da, za konec pa bi rad povedal še nekaj. Najprej bi se rad zahvalil človeku, brez katerega me danes ne bi bilo
tukaj in brez katerega verjetno ne bi bilo toliko ljudi.
Frank, brez tebe večine ljudi ne bi bilo tukaj. Frank Höfer!
In pomislil sem, kaj lahko rečem kot zadnji stavek, morda koga citiram. Ne, sam sem se domislil stavka: Verjamem, da je
naša država zelo enotna glede pravice do svobode. Hvala, Berlin!
Še posebej sem vesel, da lahko najavim čudovitega umetnika. Kilez More, človek s črko "01" in svetovnim mirom.
Vau.
Hvala, Berlin.
Čudovito je spet videti toliko ljudi tukaj. In želim, da smo zdaj glasni, da bomo lahko to poslali vse do Bundestaga.
Vsi tukaj do zvezde. Jaz rečem "svet", vi pa "mir". "Svet."
"Mir."
"Svet."
"Mir." Druga stran. Jaz rečem "svet", vi pa "mir".
"Svet." "Svet." "Mir." "Mir." In zdaj vse ženske.
"Svet." "Mir." "Svet." "Mir."
Vsi, ki so pripotovali iz Avstrije.
"Svet."
"Mir."
Vau.
In zdaj Berlin.
Kričimo vsi skupaj.
Jaz rečem "svet", vi pa "mir". "Svet."
"Mir."
"Svet." "Mir." Tukaj se zaveš, da smo, ko stopimo skupaj, veliko, veliko glasnejši in nič nas ne more ustaviti.
Zato, ker nas hočejo razdeliti, misleče in necepljene. In zdaj moramo streljati na Ruse. Morajo nas razdeliti in razdvojiti,
ker če bomo držali skupaj, proti nam ne bodo imeli možnosti.
Zdaj smo prinesli pesem.
[Ah.
Režiser.
Monitor, da].
Pesem, ki ste jo mnogi že slišali na številnih demonstracijah in ki jo želimo vsi skupaj proslaviti. Kajti tudi to je
del tega - občutek, ki ga od današnjega dneva odnesemo domov, da gremo z energijo spet spreminjati ta svet.
[režiser,
gremo]
Čudovito je videti toliko vas.
[Ah. Glasneje na monitorju, instrumentalno. Ah.Jo, hvala.
V redu] Lepo.
Berlin, si na začetku?
Ah.
Gremo.
Pesem: Na Zemlji bi lahko gradili samozadostne in trajnostne hiše. Kot človeški otrok bi lahko bili hvaležni Zemlji.
Lahko bi prenehali postajati nekdo iz televizijskih filmov. Mogli bi se nehati upogibati in preprosto biti to, kar smo.
Naj bi lahko sodelovali, namesto da nadzorujemo. Vrnimo se k "mi". Živeti v miru z živalmi.
Masovna živinoreja porabi tretjino vsega žita na svetu.
Jedo in jedo, drugje ljudje stradajo. Mogli bi posaditi konopljo, namesto da izsekavamo deževni gozd. Mogli bi ustvariti več
vrednostinamesto da z metodo snežne kepe v naše denarnice prinašamo vedno večveč in več.
Dokler ne spoznate, da je vrednost denarja iluzija.
Za spoznavanje drugih bi lahko uporabljali več kot pet čutov in se z njimi srečevali, kot da bi bili oni.
Mogli bi početi to in ono, lahko bi počeli to in ono.
O tem bi lahko govoril ure in ure, vendar bi raje nekaj počel. Svet bi lahko tako zlahka naredili malo boljši.
Če želite mir, ne prodajajte orožja. Vsi bi si lahko segli v roke. Dajamo zgled.
Tako zlahka bi lahko izboljšali svet. Če želite mir, ne prodajte orožja. Lahko bi si vsi segli v roke. Postavili bi zgled. Svet bi
lahko tako zlahka naredili malo boljši. Če želiš mir, ne prodajaj orožja. Vsi bi si lahko segli v roke. Postavili bi zgled.
Vse bi lahko spremenili. Če bi le nehali verjeti, da se ničesar ne da spremeniti. Vse je mogoče spremeniti, da, ne le v volilnem
letu. Izkoristite svoj glas, tudi če niste prosili zanj. Mogli bi se nehati pretvarjati, da ima denar vrednost.
In se obnašati, kot da smo res vsi ljudje. Naučimo se pogovarjati drug z drugim brez glasnikov.
Smeh povezuje, v nas bije isto srce. Lahko se spremenimo. Tako bi spremenili vse okoli sebe.
To vse spremeni od temeljev. Nič več ni razloga, da bi čakali.
Mogli bi začeti, namesto da se sprašujemo, zakaj drugi niso začeli. Mogli bi preklicati T, ker ga lahko.
Popolnoma. Ili zakaj mislite, da nas je naš Stvarnik izbral?
Lahko začnemo in končno zaupamo vase. Dajmo, zdaj začnimo graditi nov svet.
S tako lahkoto bi lahko izboljšali svet. Če želite mir, ne prodajte orožja. Vsi bi
si lahko segli v roke. Postavili bi zgled.
S tako lahkoto bi lahko izboljšali svet. Če želite mir, ne prodajte orožja. Vsi bi
si lahko segli v roke. Postavili bi zgled.
Grozijo me dvojna merila, ko nam govorijo, da zdaj dobavljamo orožje za mir. Ne želimo več niti kapljice nafte iz
Rusije, Savdski Arabiji pa se poklanjamo s poljubom roke.
V Ukrajini je zdaj vse odvisno od morale. Ale za prelivanje krvi drugod jim je vseeno. Moramo se zavzemati za
boljše čase. Mi smo sprememba, mi smo znamenje. S tako lahkoto bi lahko svet naredili malo boljši.
Če želite mir, ne prodajte orožja. Lahko se vsi skupaj primemo za roke. Postavljamo zgled.
S tako lahkoto bi lahko izboljšali svet. Če želite mir, ne prodajte orožja. Vsi bi si lahko segli v
roke. Postavili bi zgled. Berlin je danes zgled! Hvala!
Hvala, Berlin!
Ali me razumeš?
Lepo!
Pripravil sem nekaj malega, kar sem napisal posebej za danes. Ste pripravljeni za Berlin?
Lepo!
Imam še eno sporočilo od Michaela Ballwega, ki je prej pozabil nanj. Naslednja velika mirovna demonstracija bo 1. septembra
v Münchnu. Od mene, od njega in od vseh nas pa bi radi povabili tudi vas. Še naprej se udeležujte mirovnih demonstracij.
01.09. München. Povsod moramo povzročati hrup, gospe in gospodje!
Pripravil sem nekaj, kar gre takole:
Vse vedno ne deluje popolno, a vseeno aplavz za organizatorje! [Brez glasbe.
Brez glasbe]
Nekaj sem pripravil in gre takole:
Na začetku so šibkim na voljo le čelade, okej. Potem se dobavi le nekaj orožja, v redu. Potem se dostavi le nekaj tankov, samoumevno
le za namene usposabljanja, da se zavaruje vzhodno krilo.
In spet bomo zaspali, dokler ne bodo eksplodirale bombe in potem se bomo vprašali: "Človek, kako se je to lahko zgodilo?" No, kar
tako, od posebnih sredstev do obveznega služenja vojaškega roka.
Postanete agresivni ali pa se postavite na noge in se borite.
Dober dan, to je moje sporočilo Bundestagu: Sem svoboden človek, vendar nikakor ne subjekt. Prvi korak je, da
zavrnemo služenje vojaškega roka. Še pomembneje pa je, da povečamo število pripadnikov mirovne vojske.
Po treh letih vladavine farmacevtske industrije nam zdaj vlada orožarska industrija.
Od pandemije do vojne poteka brezhibno. Ale naš odgovor ostaja enak: "S tem se ne strinjamo!"
Laž je enaka, le kriza ima drugo ime. Tudi 24 ur na dan je samo vojna propaganda. Zato pozivam k mirovnim pogajanjem. Vsem,
ki se s tem ne strinjajo, sporočam: vojni hujskači na fronto!
I me imenuješ lumpenpacifist, vendar ostajam mirovni aktivist. Ne glede na to, kako me kličejo, zavedam se, da je to
moja dolžnost, in vi se zavedate, da je to moja dolžnost.
Zato ne bomo korakali z njimi. A jaz pravim kot Reinhard May: "Ne bom se odpovedal svojim otrokom!"
Hvala, Berlin!