Често су ми постављали питање: Шта можемо учинити да побољшамо систем? Како се можемо заштитити од овог
непрекидног тока лажи, манипулације и искривљавања?
• Шта можемо да урадимо? Искрено, ако 300.000 људи може да поднесе петицију због недате казне, онда мора да
буде могуће да стотине хиљада нас оду у Берлин и гласно и јасно то кажу. Више не желимо да будемо део овога!
Здраво, Берлине! Здраво!
О, Боже мој!
Берлин! Берлин! Данас смо у Берлину! Берлин! Берлин! Данас смо у Берлину! Да! Здраво, драги пријатељи!
И свим оним десет особа које данас још нисам загрлио, и вама топли дочек. Какav дан,
каква дивна прилика да се данас овде окупимо.
Драги пријатељи, драги саборци, пре скоро четири године, скоро на данашњи дан, стајао сам овде на овој бини са само
камером у руци, а данас чак имам и микрофон. Колико је то кул?
Речено ми је да имам десет минута и да будем кратак. Треба да говорим о слободи, у
реду? Па, шта је то? Шта је уопште та слобода?
Мислим да смо у последњим недељама видели да се ова слобода протеже само онолико колико то допушта осетљива природа нашег
министра унутрашњих послова, који злоупотребљава закон о удружењима да би забранио независне медијске портале – медије,
имајте на уму, који до тада нису прекршили ниједан закон.
Дакле, хајде да поразговарамо о овој слободи штампе, хоћемо ли? И, драги пријатељи, ја стојим овде као представник, као
заступник, као представник новог медијског пејзажа, медијског пејзажа који ради оно што медији
заправо треба да раде у функционалној демократији.
Ради се о објективном извештавању, не политички мотивисаном и, изнад свега, независном, а не зависном од...
Потребна нам је извештавање које је независно од великих финансијских спонзора у позадини или моћних лоби
група које једноставно купују мишљења, научнике и студије.
Свако од нас овде данас има своје разлоге због којих је прекинуо везу са медијима и изгубио поверење у њих у неком тренутку.
Неки људи су се пробудили 11. септембра и схватили да нешто није у реду. Неки од нас су изненада заширили уши 2014. године током
пуча на Мајдану. А током овог неисказивог периода коронавируса, огромна већина нас је
сигурно схватила да овде нешто озбиљно није у реду.
Зато смо се данас овде окупили да још једном пошаљемо јаку поруку да се не слажемо са начином на који се у овој земљи
поступа према критичким гласовима и различитим мишљењима.
Термин "слобода штампе" у овој земљи постао је фарса. И то је било много пре коронавируса. Слобода
штампе је празна фраза која више не значи ништа.
И недалеко одавде, отприлике тамо позади, мислим, или где год да је Бундестаг, на стакленој плочи написан је следећи текст: Члан 5
Основног закона: Свако има право да слободно изражава и шири своја мишљења у говору, писању и сликама и да без
препрека прибавља информације из општедоступних извора.
Слобода штампе и слобода извештавања путем радија и филма су загарантоване. Неће бити цензуре.
Неће бити цензуре! Извините?
Питајте новинара Герхарда Вишњевског шта се догодило када је 2003. године направио први документарни филм о 11. септембру.
Погрешио је што је интервјуисао градоначелника Шенксвила.
"Авион. Није било авиона." И после тога више није било редитеља по имену Герхард Вишњевски. Он је одмах отпуштен из WDR-а.
Или ко од вас познаје Фридера Вагнера? Фридер Вагнер је филмски стваралац за јавни сервис. Снимио је 68 филмова. А онда је једног
дана добио идеју и снимио филм о уранијумском муницијском зрну:
"Обедњен уранијум". А филм се зове "Смртоносни прах". И онда више није било 69. филма.
Или ко се још сећа наступа Еве Херман у емисији "Кернер" 2007. године? Знаш на шта мислим.
О, Боже, рекла је "аутопут". Сећаш ли се тога?
А какав је био резултат? О чему је била сав тај врисак? То је био јавни трибунал за све оне
који би се убудуће усудили да ураде нешто слично.
Или моја колегиница Катрин Хусс, која је, након скоро 20 година вођења емисије о MDR-у, на Mitteldeutscher
Rundfunk, имала у студију др Ханс-Јоахима Мааза. И шта је урадила? Допустила му је да заврши говор.
Она га је једноставно пустила да прича. Који је био резултат? Притисак одозгоре. Како то можеш да урадиш? Онда мораш да прекидаш
и тако даље. Онда је дала отказ. Сада је са нама у NuoViso.
Листа ових људи је много, много дужа. А ово су били само они које сам лично срео, које сам лично
интервјуисао, и који су сви били забрањени у јавном дискурсу.
Посебно током пандемије коронавируса, ова листа је постала много, много дужа. Навести
их све овде било би изван оквира овог чланка.
И знаш ли колико је програма до сада забрањено? Колико веб-сајтова? А сада чак и часописи у најбољој Немачкој икад.
А онда, наравно, постоје заиста гадни трикови, као што су брисање банкарских рачуна, PayPal налога и YouTube
налога. Ми у NuoViso-у можемо вам свакако рећи по нешто о томе.
То је политика ситних убода. Увек мало више затеже вијак, а онда је све чврсто у борби
против, па, знаш, супротности десничарског.
Оно што данас овде сведочимо није само напад на слободу штампе. То је напад на свако опозиционо размишљање.
Свака критика овог система или владе одмах се осуђује и сузбија најекстремнијим могућим мерама.
Коришћењем метода које одавно више нису достојне праве демократије. Нажалост, морамо признати, и све више
признајемо, да се овде успостављају структуре власти које смо ми у Немачкој одавно желели да укинемо.
Колико пута смо ово читали на плакатима и на демонстрацијама? "Никад више је САДА!" Да, баш тако. Никад више је сада. Никад
више не забрањивати мишљења. Никад више не ограничавати дијалог.
И изнад свега, никада више не затварати људе као политичке затворенике, као што се догодило Мајклу
Балвегу. Никада више не забрањивати политичке партије. Никада више овде ружан тоталитаризам.
Драги пријатељи, драги саборци, оно што нам овде заиста треба јесте слободна штампа која је достојна тог
имена и која ради управо оно што штампа треба да ради.
Четврти естајт, надзорни орган над политичким странкама и политичарима жедним власти. Истинска корективна снага,
а не лажна као они који себе тако називају, а на крају не пружају ништа више од јефтине владинe пропаганде.
Оно што нам треба су новинари који могу да нам помогну да расплетемо густу шикару и мрежу корупције из доба коронавируса.
Потребни су нам новинари попут Флоријана Варвега са NachDenkSeiten. Он изнова и изнова на
конференцијама за штампу поставља заиста важна питања и разобличава те тужне фигуре на подијуму.
И изнад свега, оно што нам је потребно јесте подршка свих вас, како бисмо ми, фриленс новинари, могли да обавимо посао
који главни медији очигледно већ дуго нису у стању да обаве.
Помозите медијима којима верујете, колико год можете, колико вам средства дозвољавају, колико вам време дозвољава. И хајде да
једноставно вратимо старо значење термина "слобода штампе". Сви смо позвани да то учинимо, овде данас, док стојимо овде.
Да, и на крају бих само желео да кажем још једну ствар. Прво бих желео да се захвалим човеку без кога данас не бих
био овде и без кога вероватно не би било ни толико људи овде.
Френк, без тебе већина људи чак не би ни била овде. Френк Хефер!
И помислих себи: шта да кажем као своју последњу реченицу овде, можда да цитирам неког другог. Не, сам сам смислио
реченицу: верујем да у нашој земљи влада велико јединство када је реч о нашем праву на слободу. Хвала ти, Берлине!
Посебно ми је драго да најавим дивног уметника. Човек са "01" и светским миром – Килез Мор.
Вау.
Хвала ти, Берлине.
Прелепо је поново видети толико људи овде. И желим да сада будемо гласни, како бисмо ову
поруку послали далеко и широко, све до Бундестага.
Сви овде до астериска. Ја кажем "свет", а ти кажеш "мир". "Свет."
"Мир."
"Свет."
"Мир." Друга страна. Ја кажем "свет", а ти кажеш "мир."
"Свет." "Свет." People:] "Мир." "Мир." И сада све жене.
"Свет." "Мир." "Свет." "Мир."
Сви који су путовали из Аустрије.
"Свет."
"Мир."
Вау.
А сада Берлин.
Хајде сви заједно да вичемо.
Ја кажем "свет", а ти кажеш "мир". "Свет."
"Мир."
"Свет." "Мир." Видите, када смо сви заједно, много, много смо гласнији и ништа нас не може зауставити.
Јер постоји разлог зашто желе да нас поделе: бокоплавне мислиоце и невакцинисане. А сада морамо да пуцамо у Русе. Они
морају да нас поделе и освоје, јер ако останемо јединствени, они на врху немају никакве шансе против нас.
Сада смо понели песму са собом.
Ах.
Упутство
Монитор, да.]
Песма коју су многи од вас већ чули на бројним демонстрацијама и коју бисмо желели да заједно прославимо за тренутак. Јер
је то такође део тога – осећај који данас носимо кући, да излазимо пуни енергије да поново променимо овај свет.
[Режисер,
Хајде да идемо.
Прелепо је видети толико вас.
Ах. Гласније на монитору, инструментално. Ах. Да, хвала вам.
У реду. Прекрасно.
Берлин, да ли си спреман?
Ах.
Хајде да идемо.
Песма: Могли бисмо да изградимо куће које су самодовољне и одрживе. Могли бисмо да се према земљи односимо са захвалношћу
као људска бића. Могли бисмо да престанемо да покушавамо да постанемо неко из телевизијских програма.
Могли бисмо да престанемо да се превише савијамо и једноставно будемо оно што јесмо.
Могли бисмо да сарађујемо уместо да контролишемо. Поново код нас. Живети у миру са животињама.
Индустријска пољопривреда троши трећину свих житарица на свету.
Једемо и једемо, док негде људи гладују. Могли бисмо да засадимо конопљу уместо да крчимо прашуме. Могли бисмо створити већу
вредност, уместо да користимо метод снежне кугле да бисмо убацили све више и више у наше
новчанике. Док не схватимо да је вредност новца илузија.
Могли бисмо да користимо више од пет чула, да упознамо друге и сусренемо их као да смо они. Могли бисмо
да радимо ово и оно, могли бисмо да радимо ово и оно.
Могао бих да причам о томе сатима, али бих радије нешто урадио. Могли бисмо тако лако учинити свет мало бољим.
Они који желе мир не продају оружје. Сви бисмо могли да се држимо за руке. Показујемо пример.
Могли бисмо тако лако учинити свет мало бољим. Они који желе мир не продају оружје. Сви бисмо могли да се држимо за руке.
Показујемо пример. Могли бисмо тако лако учинити свет мало бољим. Они који желе мир не продају оружје.
Могли бисмо сви да се држимо за руке. Показујемо пример.
Могли бисмо променити све. Кад бисмо само престали да верујемо да се ништа не може променити. Све се може променити, да, и не само
у изборној години. Користите свој глас, чак и ако нико није тражио. Могли бисмо престати да се претварамо да новац
има вредност. И понашајмо се као да заиста сви смо људска бића. Научите да разговарате једни с другима без гласника.
Осмеси нас повезују; унутра сви имамо исто срце које куца у нама. Могли бисмо се променити. И тиме променити све око нас.
Ово ће заиста променити све од темеља. Нема разлога да се више чека.
Могли бисмо да почнемо уместо да питамо зашто други нису. Могли бисмо да обришемо T јер можемо.
Тачка. Или зашто мислиш да нас је наш творац изабрао?
Можемо почети и коначно се поверовати самима себи. Хајде, почнимо сада да градимо нови свет.
Могли бисмо тако лако учинити свет мало бољим. Они који желе мир не продају оружје. Сви бисмо
могли да се држимо за руке. Постављамо пример.
Могли бисмо тако лако учинити свет мало бољим. Они који желе мир не продају оружје. Сви бисмо
могли да се држимо за руке. Показујемо пример.
Гнушам се двоструких аршина, када нам говоре да сада испоручујемо оружје за мир. Више не желимо ни кап нафте из Русије
и савијамо се пред Саудијском Арабијом с отвореним рукама.
У Украјини је сада питање морала. Али њима није стало до крвопролића на другим местима. Морамо се
заложити за боља времена. Ми смо промена, ми смо знак. Могли бисмо тако лако учинити свет мало бољим.
Они који желе мир не продају оружје. Сви бисмо могли да се држимо за руке. Постављамо пример.
Могли бисмо тако лако учинити свет мало бољим. Они који желе мир не продају оружје. Сви бисмо могли да се ухватимо
за руке. Шаљемо поруку. Берлин данас шаље поруку! Хвала!
Хвала ти, Берлине!
Можеш ли ме јасно чути?
Прелепо!
Припремио сам нешто мало што сам написао посебно за данас. Да ли си за Берлин?
Прелепо!
Имам још једну поруку од Мајкла Балвега, који је заборавио да ово раније помене. Следећи велики мирни протест одржаће се у
Минхену 1. септембра. Он, ја и сви ми желимо да вас позовемо да присуствујете. Наставите да идете на мирне демонстрације.
1. септембра, Минхен. Морамо правити галаму свуда, господо и госпође!
Припремио сам нешто, иде овако:
То не увек савршено функционише, али ипак, аплауз за организаторе! [Без музике.
Без музике!]
Припремио сам нешто, и ево како то функционише:
У почетку ће се слабима испоручити само кациге, у реду. Затим ће се испоручити само неколико оружја, у реду. Затим
ће се испоручити само неколико тенкова, само у сврху обуке, наравно, за обезбеђење источног фланка.
И опет ћемо спавати ходајући док бомбе не експлодирају а онда ћемо се запитати: "Боже, како се ово могло догодити?"
Тачно овако, од специјалних фондова до обавезне војске.
Постајете способни да водите рат, или устанете и узвратите ударац.
Добар дан, ово је моја порука Бундестагу: Ја сам слободна особа, али сигурно нисам поданик. Одбијање војне службе је
први корак. Али је још важније да повећамо нашу службу миру.
Након три године доминације фармацеутске индустрије, сада смо под контролом наоружавајуће индустрије.
Из вештачки створене пандемије неприметно прелазимо у рат. Али наш одговор остаје исти: "Нећемо да учествујемо у томе!"
Јер су чак и лажи исте, само криза има друго име. Сада је то ратна пропаганда 24/7. Зато захтевам да се одрже мировни преговори.
Онима који се не слажу поручујем: ратоборници, на први ред!
Зову ме шароликим пацифистом, али остајем активиста за мир. Без обзира како ме зову, сматрам то
својом дужношћу, и ти се осећаш исто као и ја.
Зато не марширамо. И рећи ћу то као Рајнхард Мај: "Нећу да се одрекнем своје деце!"
Хвала ти, Берлине!