Jag har ofta fått frågan: - Vad kan vi göra för att få ett bättre system? - Hur kan vi skydda oss mot denna
ständiga ström av lögner, manipulationer och förvrängningar?
- Vad kan vi göra? Så ärligt talat, om det finns 300 000 personer som kan lämna in en petition för att man inte ger ett straff, då
måste det vara möjligt för hundratusentals av oss att åka till Berlin och säga klart och
tydligt: Jag tänker inte delta i det här längre!
Hej Berlin! Hej Berlin!
Åh, herregud!
Berlin! Berlin! Berlin! Vi är i Berlin idag! Berlin! Berlin! Berlin! Vi är i Berlin idag! Ja, det är vi! Hej kära vänner!
Och till alla de tio personer som jag inte har kramat idag, så välkomna hit ni också. Vilken dag,
vilken underbar möjlighet att få samlas här idag.
Kära vänner, kära vapenbröder, för nästan fyra år sedan, nästan på dagen, stod jag här på den här scenen och allt jag
hade var en kamera i handen och idag har jag till och med en mikrofon i handen. Hur häftigt är inte det?
Jag fick tio minuter och skulle hålla det kort. Jag ska prata om frihet, okej? Så, vad
är det? Vad är den här friheten egentligen?
Jag tycker att vi under de senaste veckorna har sett att denna frihet på sin höjd sträcker sig till gränsen för vår
inrikesministers tunnhudadhet, som missbrukar föreningsrätten för att förbjuda oberoende medieportaler, väl att märka
medier som inte hade brutit mot en enda lag fram till dess.
Så låt oss prata om pressfriheten här, ska vi? Och kära vänner, jag står här som representant, som ombud, som representant för
ett nytt medielandskap, ett medielandskap som gör det som medierna faktiskt borde finnas till för i en fungerande demokrati.
Det handlar om objektiv rapportering, inte politiskt motiverad och framför allt en sak: oberoende, inte beroende av...
Vi behöver rapportering som är oberoende av stora donatorer i bakgrunden eller av överväldigande lobbygrupper
som helt enkelt köper åsikter, forskare och studier.
Var och en av oss som är här i dag har sina egna skäl till varför vi någon gång bröt med
medierna, med vårt förtroende för medierna.
Några av oss vaknade upp då den 11 september och insåg att något inte stod rätt till. Några av oss vaknade plötsligt upp 2014 under
kuppen på Maidan. Och de flesta av oss insåg säkert under denna obeskrivliga coronavirusperiod att något verkligen stinker här.
Idag har vi också samlats här för att än en gång skicka en stor signal om att vi inte håller med om hur
kritiska röster och andra åsikter hanteras här i landet.
Ordet pressfrihet har blivit en fars i det här landet. Långt före Corona. Pressfrihet är
ett tomt ord som inte längre betyder någonting.
Och inte långt härifrån, ungefär där bak tror jag, eller var Bundestag nu ligger, finns följande text på en glasruta: Grundlag
Artikel 5: Var och en har rätt att fritt uttrycka och sprida sina åsikter i tal, skrift och bild samt att obehindrat
inhämta upplysningar från allmänt tillgängliga källor.
Pressfrihet och frihet att rapportera via radio och film garanteras. Censur förekommer inte.
Det finns ingen censur! Ursäkta mig?
Fråga bara journalisten Gerhard Wisniewski vad som hände när han gjorde den första dokumentären om 11 september 2003.
Han gjorde misstaget att intervjua borgmästaren i Shanksville.
"Flygplan. Det fanns inget flygplan." Och efter det fanns det ingen mer filmskapare som hette
Gerhard Wisniewski. Han försvann omedelbart från WDR.
Och hur många av er känner Frieder Wagner? Frieder Wagner är en filmskapare för public service. Han har gjort 68 filmer. Och
så en dag fick han en idé och gjorde en film om uranammunition:
"Utarmat Uranium". Och filmen heter "Dödligt damm". Och sedan fanns det ingen 69:e film.
Eller vem minns Eva Hermanns framträdande på Kerner 2007? Ni vet den där. Herregud, hon sa Autobahn. Kommer ni ihåg det?
Och vad blev resultatet? Vad blev det för ramaskri? Det var en offentlig domstol för alla dem
som skulle våga göra sådana saker i framtiden.
Eller min egen kollega Katrin Huss, som hade Dr Hans-Joachim Maaz i studion efter nästan 20 år som
programledare på MDR, Mitteldeutscher Rundfunk. Och vad gjorde hon? Hon lät honom avsluta.
Hon lät honom helt enkelt prata. Vad blev resultatet? Press från ovan. Hur kan man göra så? Då måste man ju avbryta och
så vidare. Sedan slutade hon. Nu är hon med oss, med NuoViso.
Listan över dessa människor är mycket, mycket längre. Och det var bara de som jag själv träffade, de som jag själv
intervjuade, som alla förbjöds från det offentliga samtalet.
Speciellt under corona-eran har denna lista blivit mycket, mycket längre. Det skulle gå utöver
omfattningen av denna artikel att lista dem alla.
Och vet du hur många program som har förbjudits under tiden? Hur många webbplatser? Och nu till
och med tidningar i det bästa Tyskland någonsin.
Och sedan finns det naturligtvis de riktigt otäcka knepen, radering av bankkonton, PayPal-konton och YouTube-konton.
Vi på NuoViso kan verkligen berätta en sak eller två om det.
Det är en politik med små nålstick. Att alltid dra åt tumskruvarna lite till och sedan dra åt
allt i kampen mot, ja, du vet, motsatsen till höger.
Det vi upplever här i dag är inte bara en attack på pressfriheten. Det är en attack mot allt oppositionellt tänkande.
All kritik av detta system eller av regeringen fördöms omedelbart och bekämpas med de mest flagranta medel som är möjliga.
Med metoder som för länge sedan har upphört att vara värdiga en verklig demokrati. Tyvärr måste vi mer och mer
inse att det här etableras maktstrukturer som vi i Tyskland egentligen inte har velat ha på länge.
Hur ofta har vi inte läst detta på affischer och i demonstrationer? "Aldrig mer är NU!" Ja, precis
så är det. Aldrig mer är nu. Och aldrig mer förbjuda åsikter. Aldrig mer begränsa diskursen.
Och framför allt, aldrig mer fängsla människor som politiska fångar, vilket hände Michael Ballweg. Inga
fler partiförbud. Aldrig mer den fula totalitarismen här.
Kära vänner, kära medkämpar, vad vi verkligen behöver här är ett fritt presslandskap som förtjänar
namnet, som gör exakt vad pressen är tänkt att göra.
En fjärde makt i staten, ett kontrollorgan för partier och makthungriga politiker. Ett verkligt korrektiv och
inte en bedräglig etikett som de som kallar sig sådana och sedan bara levererar billig regeringspropaganda.
Vad vi behöver är journalister som kan hjälpa oss att reda ut snårskogen och filten från coronavirus-eran. Vi behöver
journalister som Florian Warweg från NachDenkSeiten. Som ställer de riktigt viktiga frågorna om och om igen
på presskonferensen och visar upp de sorgliga figurerna där uppe på podiet gång på gång.
Och framför allt behöver vi stöd från er alla, alla, så att vi frilansjournalister kan göra exakt det arbete som
mainstream uppenbarligen inte har kunnat göra på länge.
Hjälp de medier du litar på så mycket du kan, så långt dina möjligheter tillåter, så långt din tid tillåter. Och låt oss helt
enkelt ge ordet pressfrihet dess gamla betydelse tillbaka. Vi är alla uppmanade att göra just det, här i dag, när vi står här.
Ja, och i slutet skulle jag bara vilja säga en sak till. För det första vill jag tacka den man utan vilken jag
aldrig skulle ha varit här i dag och utan vilken förmodligen inte så många människor skulle ha varit här.
Frank, de flesta skulle inte vara här utan dig. Frank Höfer!
Och jag tänkte för mig själv, vad kan jag säga här som en sista mening, kanske citera någon. Nej, jag kom på en mening
själv: Jag tror att det finns en stor enighet i vårt land när det gäller vår rätt till frihet. Tack Berlin!
Jag är särskilt glad över att kunna presentera en underbar artist. Mannen med "01" och världsfred - Kilez More.
Wow.
Tack, Berlin.
Det är underbart att se så många människor här igen. Och jag skulle vilja att vi var högljudda nu så att
vi kan skicka ut detta så långt som till Bundestag.
Alla här upp till stjärnan. Jag säger "värld" och du säger "fred". "Världen."
["Fred."
["Världen."
"Fred." Andra sidan. Jag säger "värld" och du säger "fred".
"Världen." "Världen." "Fred." "Fred." Och nu alla kvinnor.
"Världen." "Fred." "Värld." "Fred."
Alla de som har rest från Österrike.
"Världen."
["Fred."
Wow.
Och nu Berlin.
Låt oss alla skrika tillsammans.
Jag säger "värld" och du säger "fred". "Världen."
["Fred."
"Fred." Där ser ni, när vi alla står tillsammans är vi mycket, mycket starkare och ingenting kan stoppa oss.
För det finns en anledning till att de vill splittra oss, de lateralt tänkande och de ovaccinerade. Och nu måste vi
skjuta på ryssarna. De måste splittra och dela upp oss, för om vi håller ihop har de inte en chans mot oss.
Nu har vi tagit med en låt.
[Ah.
Direktör.
Monitor, ja].
En sång som många av er redan har hört på många demonstrationer och som vi alla vill fira tillsammans. För det är också en
del av det - känslan som vi tar med oss hem från idag, att vi går ut med energi för att förändra den här världen igen.
[Direktör,
låt oss gå]
Härligt att se så många av er.
[Ah. Högre på monitorn, instrumental. Ah. Jo, tack.
Okej] Vackert.
Berlin, är du i början?
Ah.
Kom igen, nu går vi.
Sång: Vi skulle kunna bygga hus som är självförsörjande och hållbara. Vi skulle kunna vara tacksamma mot jorden som ett
mänskligt barn. Vi skulle kunna sluta bli någon från TV-filmer. Vi skulle kunna sluta böja oss och bara vara de vi är.
Vi kan samarbeta i stället för att kontrollera. Tillbaka till vi:et. Att leva i fred med djuren. Massuppfödning
av djur förbrukar en tredjedel av all spannmål i världen.
Vi äter och äter, människor svälter på andra håll. Vi skulle kunna plantera hampa istället för att skövla regnskogen. Vi
skulle kunna skapa mer värdei stället för att använda snöbollsmetoden för att få mer och meroch mer i
plånboken. Fram tills du inser att pengars värde är en illusion.
Vi skulle kunna använda mer än fem sinnen för att lära känna andra och möta dem som om vi var dem. Vi skulle kunna göra det
ena och det andra, vi skulle kunna göra det ena och det andra.
Jag skulle kunna prata om det i timmar, men jag vill hellre göra något. Vi skulle så lätt kunna göra världen lite bättre.
Om du vill ha fred, sälj inte vapen. Vi kan alla ta varandra i hand. Vi föregår med gott exempel.
Vi skulle så lätt kunna göra världen lite bättre. Om man vill ha fred säljer man inte vapen. Vi kan alla ta varandra i hand. Vi
föregår med gott exempel. Vi skulle så lätt kunna göra världen lite bättre. Om du vill ha fred, sälj inte vapen. Vi
kan alla ta varandra i hand. Vi föregår med gott exempel.
Vi skulle kunna förändra allt. Om vi bara slutar tro att ingenting går att förändra. Allt går att förändra, ja, inte bara
under ett valår. Använd din röst, även om du inte har bett om den. Vi kan sluta låtsas att pengar har ett värde.
Och agera som om vi verkligen vore människor allihop. Lär oss att prata med varandra utan budbärare.
Leendet förenar, samma hjärta slår inom oss. Vi kan förändras. Och därmed förändra allt runt omkring oss.
Det förändrar verkligen allt från grunden. Det finns ingen anledning att vänta längre.
Vi skulle kunna börja istället för att fråga varför andra inte gjorde det. Vi kan avboka T:et, för det kan vi.
Punkt slut. Eller varför tror du att vår Skapare valde oss?
Vi kan börja och äntligen lita på oss själva. Kom igen, låt oss börja bygga en ny värld nu.
Vi skulle så lätt kunna göra världen lite bättre. Om du vill ha fred, sälj inte vapen. Vi kan alla
ta varandra i hand. Vi föregår med gott exempel.
Vi skulle så lätt kunna göra världen lite bättre. Om du vill ha fred, sälj inte vapen. Vi kan alla
ta varandra i hand. Vi föregår med gott exempel.
Jag äcklas av dubbelmoralen, när de säger att vi nu levererar vapen för fred. Vi vill inte ha en droppe olja till från
Rysslandoch vi bugar för Saudiarabien med en kyssande hand.
Med Ukraina handlar allt om moral nu. Men de bryr sig inte om blodsutgjutelsen på andra håll. Vi måste stå upp
för bättre tider. Vi är förändringen, vi är tecknet. Vi skulle så lätt kunna göra världen lite bättre.
Om man vill ha fred säljer man inte vapen. Vi kan alla hålla varandra i händerna. Vi föregår med gott exempel.
Vi skulle så lätt kunna göra världen lite bättre. Om du vill ha fred, sälj inte vapen. Vi kan alla ta varandra
i hand. Vi föregår med gott exempel. Berlin föregår med gott exempel idag! Tack så mycket!
Tack Berlin!
Kan du förstå mig?
Vackert!
Jag har förberett en liten sak som jag skrev speciellt för idag. Är du redo för Berlin?
Vackert!
Jag har fått ett nytt meddelande från Michael Ballweg, som glömde att berätta det för mig tidigare. Nästa stora fredsdemonstration
är i München den 1 september. Och från mig och från honom och från oss alla vill vi också bjuda
in dig. Fortsätt att gå på fredsdemonstrationer.
01.09. München. Vi måste göra ljud överallt, mina damer och herrar!
Jag har förberett något som går till så här:
Allt fungerar inte alltid perfekt, men en applåd för arrangörerna i alla fall! [Ingen musik.
Ingen musik]
Jag har förberett något och det går till så här:
I början är det bara hjälmar som levereras till de svaga, okej. Sedan levereras bara några få vapen, okej. Sedan
levereras endast ett fåtal stridsvagnar, naturligtvis endast i utbildningssyfte, för att säkra den östra flanken.
Och vi går i sömnen igen tills bomberna exploderar och då frågar vi oss själva: "Hur kunde det här hända?" Väl, bara så där,
från särskilda tillgångar till obligatorisk militärtjänstgöring.
Du blir stridslysten eller reser dig upp och slår tillbaka.
God eftermiddag, detta är mitt meddelande till förbundsdagen: Jag är en fri man, men absolut inte en undersåte. Det är
ett första steg att vi vägrar militärtjänstgöring. Men det är ännu viktigare att vi ökar fredstjänsten.
Efter tre år av läkemedelsindustrins styre är vi nu under vapenindustrins styre.
Från pandemi till krig är det sömlöst. Men vårt svar förblir detsamma: "Vi tänker inte gå med på det här!"
För att lögnerna är desamma, bara krisen har ett annat namn. Nu är 24-7 bara krigspropaganda. Det är därför jag
efterlyser fredsförhandlingar. Till alla som inte håller med säger jag: krigshetsare till fronten!
Du kallar mig lumpenpacifist, men jag förblir fredsaktivist. Oavsett vad de kallar mig, så
ser jag det som min plikt och du ser det som min.
Det är därför vi inte marscherar med dem. Och jag säger det som Reinhard May: "Jag tänker inte ge upp mina barn!"
Tack Berlin!