Na tak otevřeném jevišti je to docela těžké, protože buď se díváte tím směrem, a pak
jsou k vám jen zády, nebo se díváte tím směrem.
Nyní jsou zde pouze účastníci tohoto setkání.
Především jsem rád, že jste všichni tady.
Děkuji mnohokrát.
Dobrý den, Berlín.
Zdravím všechny ze všech částí Německa.
Dostal jsem za úkol říci několik slov na téma osvícení nebo přehodnocení.
Proč bych měl mluvit o přepracování?
Tuto otázku právě položil novinář ze SWR, když jsme tu měli improvizovanou tiskovou konferenci.
Novinář ze SWR se pana Ballwega zeptal, proč vlastně chcete nové hodnocení?
Na čem vlastně chtějí pracovat?
Vzhledem k tomu, že Michael již odpověděl, rád bych svou odpověď zopakoval na pódiu.
Řekl bych to kolegovi ze SWR:
Proč se nezeptáte Paula Schreiera?
Zeptejte se Ayi Velasquezové.
Zeptejte se Dr. Christiana Hafnera.
Zeptejte se těch, kteří pracují jako novináři, ne v hlavních médiích nebo v mainstreamu, ať už je
nazýváte jakkoli, ale jako novináři na volné noze.
Kteří nedostávají peníze od státu, ale musí pracovat zadarmo, musí se podívat, jak se mohou financovat.
Zeptejte se těchto kolegů, kolegů novinářů, co znamená přehodnocení.
Prvním krokem je klást otázky, ne jen přikyvovat, ale ptát se.
A právě to tito kolegové udělali.
A tito kolegové se soudili o protokoly Institutu Roberta Kocha, krizové jednotky Corona,
zčásti volně, zčásti prostřednictvím úniků.
A milí novináři ze SWR, pokud jste si nevšimli:
Ve Spolkové republice Německo jsme svědky nejmasivnějších zásahů do základních práv občanů od druhé světové války.
A když se pak ptají, na čem vlastně musíme pracovat, nepřekvapuje mě, že máme ty roky za sebou.
Protože novináři, jejichž úkolem je v případě potřeby zasáhnout jako čtvrtá moc, pátrat jako čtvrtá moc, zcela selhali.
A je pochopitelné, že zde není žádoucí žádné přehodnocení, že zde není žádoucí žádné přehodnocení.
A přehodnocení by bylo také politickým přehodnocením.
Přehodnocení by znamenalo zřízení vyšetřovacího výboru, vyšetřovací komise.
Je vidět, jak těžké je pro politiky se s tím vyrovnat.
Ale to je samozřejmě také pochopitelné.
Proč by měli pachatelé sami řešit své trestné činy?
To by bylo stejné, jako kdyby policie v Berlíně mohla sama posoudit, zda udělala vše správně, nebo ne.
Ptám se tedy, kde je mediální zpracování?
A rád bych také zmínil dvě jména z hlavního proudu, která je třeba zmínit zde, na tomto pódiu a před tímto publikem.
Jsou jimi Jürgen Mladek, který nedávno bohužel zemřel, bývalý šéfredaktor Nordkurieru a Simone Schamannová.
Simone Schamannová nyní pracuje ve společnosti Nius.
A Simone Schamannová již položila pro Nordkurier kritické otázky, které měl mainstream položit, když to ještě nebylo vhodné.
Dostala dokonce důtku od tiskové rady.
A nyní pozorně poslouchejte:
Simone Schamannová byla pokárána tiskovou radou s odůvodněním, že její články mohou vést
k poklesu ochoty nechat se v Německu očkovat.
Do té doby jsem nevěděl, že úkolem tiskové rady v Německu je zajistit, aby byla či nebyla ochota očkovat.
Jak to souvisí s přepracováním?
Pokud se tam podíváme, kdo by měl tuto práci vykonat?
S několika kolegy jsem založil vlastní centrum.
To znamená Centrum pro vyšetřování, přehodnocování, soudní stíhání a prevenci zločinů proti lidskosti.
Mnoho lidí se vždy ptá, proč zločiny proti lidskosti?
Protože to, co jsme zde zažili, byly zločiny proti lidskosti.
Lidé byli pronásledováni.
Lékaři jsou pronásledováni i dnes.
Lékaři jsou vězněni za to, že dělají svou práci.
Můj kolega Rainer Füllmich je ve vězení v Göttingenu.
Byl také velkým osvícencem.
S minulostí se můžeme vyrovnat pouze tehdy, pokud změníme politickou situaci.
Protože tyto politické podmínky, v nichž jednoduše předáváme moc, nikdy nepovedou k přehodnocení.
Protože, jak jsem řekl, pak by se s tím pachatelé sami vyrovnali.
Nikdo nemůže předpokládat, že ti, kdo tyto zločiny proti lidskosti spáchali, povstanou a řeknou: Ano, my jsme to udělali.
A nyní se chceme postavit před soudce, které jsme si sami vybrali, před státní zástupce, které jsme si sami vybrali,
aby posoudili, zda to, co jsme udělali, bylo správné, nebo ne.
Soudci, kteří mi před třemi měsíci, ještě před únikem spisů RKI, řekli, že tehdy dělali všechno správně.
Tito soudci se nyní mají s touto situací vyrovnat. Ani to nebude fungovat.
Funguje pouze tehdy, pokud
A Ralf Boes to právě oznámil a já souhlasím s Ralfem Boesem, se spoustou lidí, a rád bych,
abyste se podívali na webovou stránku, kterou zmínil.
Myslím, že musíme projít federálními státy.
V každé spolkové zemi máme vlastní ústavu.
A protože se jedná o samostatné ústavy, každá z ústav ve federálním státě nám umožňuje tyto ústavy měnit.
Máme moc ve svých rukou.
Jen o tom nevíte.
Rainer Mausfeld vždy říká, že v práci jsou velcí iluzionisté.
Žijeme v iluzi demokracie.
Tvrdí se, že máme demokracii.
Přesto máme pouze zastupitelskou demokracii.
A zastupitelská demokracie je ve skutečnosti jen zástěrkou toho, že stále žijeme v aristokracii nebo oligarchii.
Zastupitelská demokracie, reprezentativní demokracie, je však opakem demokracie.
Protože jediné, co vám zastupitelská demokracie umožňuje, je každé čtyři roky volit ty, kteří vám vládnou.
Ale jen od úzkého okruhu těch, kteří vás ovládají.
Nemáte vůbec žádnou možnost rozhodovat o obsahu politiky, o politických opatřeních, o pravidlech politiky.
Přestože vy a já jsme obyvatelé této země.
To však znamená, že tuto moc můžeme převzít ve spolkových zemích.
Jde o otázku moci.
Po tom, co jsme zažili v posledních čtyřech letech, si jako obyvatelstvo musíme položit otázku moci.
A pokud ne, jak jsme právě viděli v případě zákazu časopisu, jehož jméno nesmíme uvádět, protože jinak bychom porušili předpisy.
Bez ohledu na obsah tohoto časopisu.
Pokud stát, pokud stát cenzuruje tisk, nedochází k žádnému přehodnocení.
Pak už existuje jen nadvláda a proti té se musíme bránit společně.
Začnu.
Od zítřka budu cestovat se ZAAVV - Mobil, to je to, co říká.
Od 4. srpna, tedy od zítřka, do 22. září přes Sasko, Durynsko a Braniborsko.
Cestuji po těchto třech zemích, protože v každé z nich se konají státní volby.
Rád bych lidi v těchto zemích povzbudil, aby změnili ústavu a řekli:
V budoucnu chceme mít jako lid - a toto slovo si zapamatujte - konečnou rozhodovací pravomoc.
Chceme mít možnost kontrolovat, bránit a zabránit každému politickému rozhodnutí.
Na to máme jako národ právo.
A pak, abych odpověděl na otázku, která tu zazněla dříve.
Pak je jedno, jestli je okupace nebo ne, protože my lidé bereme moc do svých rukou.
A teď na závěr bych chtěl ještě jednou říct, že mnoho lidí... Jo, ještě bych měl říct, že na mobilu
ZAAVV je také mnoho našich zaměstnanců, mnoho pomocníků.
Existují například letáky, pohlednice, pohlednice ke smlouvě WHO.
O smlouvě WHO se jistě píše i dnes.
Často se mě ptají, jak to děláte, že stále vystupujete na jevišti, cestujete po zemích, jste tam, vedete soudní spory.
Jak se vám daří mít takovou sílu a pokračovat?
Chci říct jednu věc.
Pro mě neexistuje žádná alternativa.
Je to naše budoucnost, budoucnost našich dětí a budoucnost našich vnoučat.
Budoucnost buď přenecháme jiným, nebo ji vezmeme do vlastních rukou.
A o tom pro mě není pochyb. Budoucnost bereme do vlastních rukou.
A ještě jedna věc na závěr.
Nyní jsme kritizovali přední a mainstreamová média.
Ale nezapomeňte, že máme mnoho alternativních médií.
Máme tolik skvělých pořadů, ať už je to Kontrafunk, ať už je to Radio Morgenröte, ať už je to Apolut, ať už je to
Klartext, občanské noviny, a ať už je to tam vzadu, a to je pro mě také velmi důležité, demokratický odpor.
Demokratický odpor je vaším společníkem již čtyři roky.
Samozřejmě jsem nevyjmenoval všechny, je jich mnohem víc.
A demokratický odboj má v současné době spoustu skvělých nových projektů.
Podívejte se tam také. Ale jděte do alternativních médií.
Ve skutečnosti už to vůbec nejsou alternativní média.
Ve skutečnosti se jedná o mainstreamová média a ostatní nejsou alternativní média, jsou to prostě stará média.
Mír, svoboda, sebeurčení!