Det er ganske vanskelig på en så åpen scene, for enten ser du i den retningen, og da har de bare
ryggen til deg, eller så ser du i den retningen.
Nå er det bare deltakerne på dette møtet.
Først og fremst er jeg glad for at dere alle er her.
Tusen takk skal du ha.
Hallo, Berlin.
Hei alle sammen fra alle deler av Tyskland.
Jeg har fått i oppgave å si noen ord om temaet opplysning eller omvurdering.
Hvorfor skal jeg snakke om reprosessering?
En journalist fra SWR stilte nettopp dette spørsmålet da vi hadde denne improviserte pressekonferansen her.
Journalisten fra SWR spurte Ballweg: Hvorfor vil du egentlig ha en ny vurdering?
Hva ønsker de egentlig å jobbe med?
Siden Michael allerede har gitt svaret, vil jeg gjerne gi mitt svar igjen på scenen.
Jeg ville sagt det til kollegaen fra SWR:
Hvorfor spør du ikke Paul Schreier?
Spør Aya Velasquez.
Spør Dr. Christian Hafner.
Spør dem som jobber som journalister, ikke i de ledende mediene eller mainstream, eller hva
du vil kalle dem, men som frilansjournalister.
Som ikke får penger fra staten, men som må jobbe gratis, som må se hvordan de kan finansiere seg selv.
Spør disse kollegene, journalistkollegene, hva revurdering betyr.
Det første skrittet er å stille spørsmål, ikke bare nikke, men å spørre.
Og det var det disse kollegene gjorde.
Og disse kollegene har saksøkt protokollene til Robert Koch-instituttet, Corona Crisis
Unit, delvis fritt, delvis gjennom lekkasjer.
Og kjære journalister fra SWR, i tilfelle dere ikke har lagt merke til det:
Vi har sett de mest massive inngrepene i menneskers grunnleggende rettigheter i
Forbundsrepublikken Tyskland siden andre verdenskrig.
Og når de så spør hva vi egentlig har å jobbe med, blir jeg ikke overrasket over at vi har disse årene bak oss.
For journalistene, som egentlig har som oppgave å gripe inn som den fjerde statsmakt om nødvendig, å
etterforske som den fjerde statsmakt, har sviktet fullstendig.
Og det er forståelig at man ikke ønsker noen omvurdering her, at man ikke ønsker noen omvurdering her.
Og en omvurdering ville også være en politisk omvurdering.
En ny vurdering ville innebære at det ble nedsatt en undersøkelseskomité, en undersøkelseskommisjon.
Du skjønner hvor vanskelig det er for politikerne å ta dette inn over seg.
Men det er selvfølgelig også forståelig.
Hvorfor skal gjerningsmennene selv løse sine lovbrudd?
Det ville være det samme som om politiet her i Berlin fikk lov til selv å vurdere i
ettertid om de hadde gjort alt riktig eller ikke.
Så jeg spør: Hvor er mediebehandlingen?
Og jeg vil også nevne to navn fra mainstream som må nevnes her, på denne scenen og foran dette publikummet.
De er Jürgen Mladek - som dessverre gikk bort nylig - den tidligere sjefredaktøren i Nordkurier og Simone Schamann.
Simone Schamann jobber nå hos Nius.
Og Simone Schamann har allerede stilt de kritiske spørsmålene til Nordkurier som mainstream
burde ha stilt da det ennå ikke var opportunt.
Hun fikk til og med en irettesettelse fra Pressens Faglige Utvalg.
Og hør nå nøye etter:
Simone Schamann har fått en irettesettelse av Pressenævnet med den begrunnelse at hennes artikler vil føre til
at viljen til å la seg vaksinere i Tyskland vil synke.
Inntil da var jeg ikke klar over at Presserådets oppgave i Tyskland var å sørge for at
det var eller ikke var vilje til å vaksinere.
Hva har dette med reprosessering å gjøre?
Hvis vi ser dit, hvem skal gjøre jobben?
Jeg grunnla mitt eget senter sammen med noen kolleger.
Det vil si Senter for etterforskning, revurdering, rettsforfølgelse og
forebygging av forbrytelser mot menneskeheten.
Mange spør alltid: Hvorfor forbrytelser mot menneskeheten?
For det vi opplevde her, var forbrytelser mot menneskeheten.
Folk har blitt forfulgt.
Leger forfølges fortsatt i dag.
Leger fengsles for å gjøre jobben sin.
Min kollega Rainer Füllmich sitter i fengsel i Göttingen.
Han var også en stor opplysningsmann.
Vi kan bare gjøre opp med fortiden hvis vi endrer den politiske situasjonen.
For de politiske forholdene vi har, der vi bare gir fra oss makten, vil aldri føre til en omvurdering.
For, som jeg sa, da ville gjerningsmennene selv ta et oppgjør med det.
Ingen kan gå ut fra at de som har begått disse forbrytelsene mot menneskeheten, vil stå frem og si: Ja, vi gjorde det.
Og nå vil vi stille oss selv for retten for de dommerne vi selv har valgt, for de statsadvokatene vi selv har valgt,
slik at de kan bedømme om det vi gjorde, var riktig eller galt.
Dommerne som fortalte meg for tre måneder siden, før RKI-filene ble lekket, at de alle gjorde alt riktig den gangen.
Disse dommerne skal nå ta situasjonen inn over seg. Det vil heller ikke fungere.
Det vil bare fungere hvis
Og Ralf Boes har nettopp kunngjort det, og jeg er enig med Ralf Boes, med mange mennesker, og jeg vil
gjerne at du tar en titt på nettstedet han nevnte.
Jeg tror vi må gå gjennom de føderale statene.
Vi har vår egen grunnlov i alle delstater.
Og siden de er separate grunnlover, gir hver av grunnlovene i den føderale staten oss mulighet til å endre disse grunnlovene.
Vi har makten i våre hender.
Du vet det bare ikke.
Rainer Mausfeld sier alltid at det er store illusjonister på jobb.
Vi lever i en illusjon av demokrati.
Det hevdes at vi har et demokrati.
Likevel har vi bare et representativt demokrati.
Og et representativt demokrati er egentlig bare en forkledning for det faktum at vi
fortsatt lever i et aristokrati eller et oligarki.
Men et representativt demokrati, et representativt demokrati, er det motsatte av demokrati.
For det eneste det representative demokratiet tillater deg å gjøre, er å velge dem som skal styre deg hvert fjerde år.
Men bare fra en liten krets av dem som kontrollerer deg.
Dere har overhodet ingen mulighet til å bestemme innholdet i politikken, de politiske tiltakene, de politiske reglene.
Selv om du og jeg er folket i dette landet.
Dette betyr imidlertid at vi kan ta denne makten i delstatene.
Dette er et spørsmål om makt.
Vi som befolkning må stille spørsmålet om makt etter det vi har opplevd de siste fire årene.
Og hvis vi ikke gjør det, som vi nettopp har sett med forbudet mot magasinet, hvis navn vi ikke har lov
til å nevne fordi vi ellers ville bryte regelverket.
Uansett hva innholdet i dette magasinet er.
Hvis staten sensurerer pressen, blir det ingen omvurdering.
Da finnes det bare dominans, og det må vi forsvare oss mot sammen.
Jeg begynner.
Fra i morgen reiser jeg med ZAAVV - Mobil, det er det som står der.
Fra 4. august, dvs. i morgen, til 22. september gjennom Sachsen, Thüringen og Brandenburg.
Jeg reiser gjennom de tre landene fordi det er delstatsvalg i hvert av dem.
Og jeg vil gjerne oppfordre folk i disse landene til å endre grunnloven og si:
I fremtiden ønsker vi som folk - og husk dette ordet - å ha den endelige beslutningsmyndigheten.
Vi ønsker å kunne granske, obstruere og forhindre enhver politisk beslutning.
Det er den retten vi har som folk.
Og så, for å svare på spørsmålet som kom herfra tidligere.
Da spiller det ingen rolle om det er en okkupasjon eller ikke, for vi mennesker tar makten i egne hender.
Og nå til slutt vil jeg igjen si at mange mennesker ... Å, jeg må også si at det også er mange
av våre ansatte på ZAAVV-mobilen, mange hjelpere.
Det finnes flygeblad, postkort, postkort om WHO-traktaten, for eksempel.
WHO-traktaten er absolutt noe det fortsatt rapporteres om i dag.
Jeg får ofte spørsmål om hvordan du klarer å fortsette å stå på scenen, fortsette å turnere rundt i
landene, fortsette å være der, fortsette å ta rettssakene.
Hvordan klarer du å ha denne styrken og fortsette?
Jeg vil si én ting.
For meg finnes det ikke noe alternativ.
Det er vår fremtid, det er våre barns fremtid, og det er våre barnebarns fremtid.
Og enten overlater vi fremtiden til andre, eller så tar vi den i egne hender.
Og for meg er det ingen tvil om det i det hele tatt. Vi tar fremtiden i våre egne hender.
Og en siste ting å si.
Nå har vi kritisert de ledende og vanlige mediene.
Men ikke glem at vi har så mange alternative medier.
Vi har så mange gode programmer, det være seg Kontrafunk, det være seg Radio Morgenröte, det være seg Apolut, det være
seg Klartext, borgernes avis, og det være seg den demokratiske motstanden der bak, og det er også veldig viktig for meg.
Demokratisk motstand har vært din følgesvenn i fire år.
Jeg har selvfølgelig ikke nevnt alle, det finnes mange flere.
Og den demokratiske motstanden har mange nye, flotte prosjekter for tiden.
Ta en titt der også. Men gå til de alternative mediene.
Egentlig er dette ikke lenger alternative medier i det hele tatt.
Dette er faktisk mainstreammediene, og de andre er ikke alternative medier, de er rett og slett gammelmedier.
Fred, frihet, selvbestemmelse!