Na takomto otvorenom javisku je to dosť ťažké, pretože buď sa pozeráte tým smerom a oni sú k
vám otočení chrbtom, alebo sa pozeráte tým smerom.
No teraz sú tu už len účastníci tohto stretnutia.
V prvom rade ma teší, že ste tu všetci.
Veľmi pekne vám ďakujem.
Dobrý deň, Berlín.
Ahojte všetci zo všetkých častí Nemecka.
Dostal som za úlohu povedať niekoľko slov na tému osvietenia alebo prehodnotenia.
Prečo by som mal hovoriť o opätovnom spracovaní?
Túto otázku práve položil novinár zo SWR, keď sme tu mali improvizovanú tlačovú konferenciu.
Novinár z SWR sa pána Ballwega opýtal, prečo vlastne chcete prehodnotenie?
Na čom chcú vlastne pracovať?
Keďže Michael už odpovedal, rád by som svoju odpoveď zopakoval na pódiu.
Povedal by som to kolegovi zo SWR:
Prečo sa nespýtate Paula Schreiera?
Spýtajte sa Ayi Velasquezovej.
Spýtajte sa Dr. Christiana Hafnera.
Opýtajte sa tých, ktorí pracujú ako novinári, nie v hlavných médiách alebo v hlavnom prúde, akokoľvek
ich chcete nazvať, ale ako novinári na voľnej nohe.
Ktorí nedostávajú štátne peniaze, ale musia pracovať zadarmo, ktorí musia zistiť, ako sa môžu financovať.
Opýtajte sa týchto kolegov, kolegov novinárov, čo znamená prehodnotenie.
Prvým krokom je klásť otázky, nie len prikyvovať, ale pýtať sa.
A práve to títo kolegovia urobili.
A títo kolegovia sa súdili o protokoly Inštitútu Roberta Kocha, krízovej jednotky Corona,
sčasti voľne, sčasti prostredníctvom únikov.
A milí novinári zo SWR, ak ste si to nevšimli:
V Spolkovej republike Nemecko sme svedkami najmasívnejších zásahov do základných práv ľudí od druhej svetovej vojny.
A keď sa potom pýtajú, na čom vlastne musíme pracovať, neprekvapuje ma, že máme tieto roky za sebou.
Pretože novinári, ktorých úlohou je v prípade potreby zasiahnuť ako štvrtá moc, pýtať sa ako štvrtá moc, úplne zlyhali.
A je pochopiteľné, že tu nie je žiaduce žiadne prehodnotenie, že tu nie je žiaduce žiadne prehodnotenie.
A prehodnotenie by bolo aj politickým prehodnotením.
Prehodnotenie by znamenalo zriadenie vyšetrovacieho výboru, vyšetrovacej komisie.
Vidíte, aké ťažké je pre politikov sa s tým zmieriť.
Ale to je, samozrejme, tiež pochopiteľné.
Prečo by mali páchatelia sami riešiť svoje trestné činy?
To by bolo to isté, ako keby polícia v Berlíne mohla sama posúdiť, či urobila všetko správne alebo nie.
Pýtam sa teda, kde je mediálne spracovanie?
A rád by som spomenul aj dve mená z hlavného prúdu, ktoré treba spomenúť tu, na tomto pódiu a pred týmto publikom.
Sú to Jürgen Mladek, ktorý nedávno bohužiaľ zomrel, bývalý šéfredaktor časopisu Nordkurier a Simone Schamannová.
Simone Schamannová teraz pracuje v spoločnosti Nius.
A Simone Schamannová už položila pre Nordkurier kritické otázky, ktoré mal mainstream položiť, keď to ešte nebolo vhodné.
Dostala dokonca pokarhanie od Tlačovej rady.
A teraz pozorne počúvajte:
Simone Schamannovej udelila tlačová rada pokarhanie s odôvodnením, že jej články by mohli
viesť k poklesu ochoty dať sa v Nemecku zaočkovať.
Dovtedy som nevedel, že úlohou Tlačovej rady v Nemecku je zabezpečiť, aby bola alebo nebola ochota očkovať.
Čo to má spoločné s prepracovaním?
Ak sa tam pozrieme, kto by mal robiť túto prácu?
S niekoľkými kolegami som založil vlastné centrum.
To znamená Centrum pre vyšetrovanie, prehodnocovanie, súdne stíhanie a prevenciu zločinov proti ľudskosti.
Mnohí ľudia sa vždy pýtajú, prečo zločiny proti ľudskosti?
Pretože to, čo sme tu zažili, boli zločiny proti ľudskosti.
Ľudia boli prenasledovaní.
Lekári sú prenasledovaní aj dnes.
Lekári sú väznení za to, že robia svoju prácu.
Môj kolega Rainer Füllmich je vo väzení v Göttingene.
Bol tiež veľkým osvietencom.
S minulosťou sa môžeme vyrovnať len vtedy, ak zmeníme politickú situáciu.
Pretože tieto politické podmienky, v ktorých jednoducho odovzdávame moc, nikdy nepovedú k prehodnoteniu.
Pretože, ako som povedal, potom by sa s tým páchatelia sami vyrovnali.
Nikto nemôže predpokladať, že tí, ktorí spáchali tieto zločiny proti ľudskosti, sa postavia a povedia: Áno, urobili sme to.
A teraz sa chceme postaviť pred súd sudcov, ktorých sme si sami vybrali, pred prokurátorov, ktorých sme si sami vybrali, aby
mohli posúdiť, či to, čo sme urobili, bolo správne alebo nie.
Sudcovia, ktorí mi pred tromi mesiacmi, ešte pred únikom spisov RKI, povedali, že vtedy robili všetko správne.
Títo sudcovia sa teraz majú so situáciou vyrovnať. Ani to nebude fungovať.
Bude fungovať len vtedy, ak
A Ralf Boes to práve oznámil a ja súhlasím s Ralfom Boesom, s mnohými ľuďmi a rád by som, aby
ste sa pozreli na webovú stránku, ktorú spomenul.
Myslím, že musíme ísť cez federálne štáty.
V každom federálnom štáte máme vlastnú ústavu.
A keďže ide o samostatné ústavy, každá z ústav federálneho štátu nám umožňuje tieto ústavy meniť.
Moc máme vo svojich rukách.
Len o tom neviete.
Rainer Mausfeld vždy hovorí, že v práci sú veľkí iluzionisti.
Žijeme v ilúzii demokracie.
Tvrdí sa, že máme demokraciu.
Napriek tomu máme len zastupiteľskú demokraciu.
A zastupiteľská demokracia je v skutočnosti len zásterkou toho, že stále žijeme v aristokracii alebo oligarchii.
Zastupiteľská demokracia, reprezentatívna demokracia, je však opakom demokracie.
Pretože jediné, čo vám zastupiteľská demokracia umožňuje, je každé štyri roky zvoliť tých, ktorí vám vládnu.
Ale len od úzkeho okruhu tých, ktorí vás ovládajú.
Nemáte žiadnu možnosť rozhodovať o obsahu politiky, o politických opatreniach, o pravidlách politiky.
Aj keď vy a ja sme obyvatelia tejto krajiny.
To však znamená, že túto moc môžeme prevziať vo federálnych štátoch.
Je to otázka moci.
Po tom, čo sme zažili za posledné štyri roky, si ako obyvateľstvo musíme položiť otázku moci.
A ak to neurobíme, ako sme práve videli v prípade zákazu časopisu, ktorého meno nesmieme
spomenúť, pretože inak by sme porušili predpisy.
Nezáleží na obsahu tohto časopisu.
Ak štát, ak štát cenzuruje tlač, neexistuje žiadne prehodnotenie.
Potom už existuje len nadvláda a my sa proti nej musíme brániť spoločne.
Začnem.
Od zajtra budem cestovať s ZAAVV - Mobil, tak to tam je napísané.
Od 4. augusta, t. j. zajtra, do 22. septembra cez Sasko, Durínsko a Brandenbursko.
Cestujem po týchto troch krajinách, pretože v každej z nich sa konajú štátne voľby.
Chcel by som vyzvať ľudí v týchto krajinách, aby zmenili svoju ústavu a povedali:
V budúcnosti chceme mať ako ľudia - a toto slovo si zapamätajte - konečnú rozhodovaciu právomoc.
Chceme mať možnosť kontrolovať, brániť a zabrániť každému politickému rozhodnutiu.
Na to máme ako ľudia právo.
A potom, aby som odpovedal na otázku, ktorá tu zaznela predtým.
Potom je jedno, či je okupácia alebo nie, pretože my ľudia berieme moc do vlastných rúk.
A teraz na záver by som chcel ešte raz povedať, že veľa ľudí... Aha, mal by som tiež povedať, že na ZAAVV
mobile je aj veľa našich zamestnancov, veľa pomocníkov.
Existujú napríklad letáky, pohľadnice, pohľadnice o zmluve WHO.
O zmluve s WHO sa určite píše aj dnes.
Často sa ma pýtajú, ako sa vám darí stále vystupovať na javisku, cestovať po krajinách, byť tam, viesť súdne spory.
Ako sa vám darí mať takú silu a pokračovať?
Chcem povedať jednu vec.
Pre mňa neexistuje žiadna alternatíva.
Je to naša budúcnosť, budúcnosť našich detí a našich vnúčat.
Budúcnosť buď prenecháme iným, alebo ju vezmeme do vlastných rúk.
A pre mňa o tom nie je žiadna pochybnosť. Berieme túto budúcnosť do vlastných rúk.
A ešte jedna vec na záver.
Teraz sme kritizovali popredné a mainstreamové médiá.
Nezabúdajte však, že máme veľa alternatívnych médií.
Máme toľko skvelých programov, či už je to Kontrafunk, či už je to Radio Morgenröte, či už je to Apolut, či už je to
Klartext, občianske noviny, a či už je to tam vzadu, a to je pre mňa tiež veľmi dôležité, demokratický odboj.
Demokratický odpor bol vaším spoločníkom štyri roky.
Samozrejme, nevypočítal som ich všetky, je ich oveľa viac.
A demokratický odboj má v súčasnosti veľa skvelých nových projektov.
Pozrite sa aj tam. Ale choďte do alternatívnych médií.
V skutočnosti to už vôbec nie sú alternatívne médiá.
V skutočnosti sú to mainstreamové médiá a ostatné nie sú alternatívne médiá, sú to jednoducho staré médiá.
Mier, sloboda, sebaurčenie!