Oduševljen sam.
Odlično vrijeme, fantastična atmosfera i mirnoćuvajući ljudi posvuda.
Već se radujem izvještaju u našim kvalitetnim medijima.
Da, jer je istina uvijek nezgodna stvar, osobito u Njemačkoj. Gdje, uz to, veliki
broj ljudi pati od sindroma dugog Tagesschaua.
Pa, istina, to jest, istina, jedina istina, zapravo ne postoji.
Dakle, bilo da se radi o energetskoj tranziciji, ljudskim uzrokovanim klimatskim promjenama ili situaciji s koronavirusom.
Ovisno o tome koga pitate i kojih činjenica nisu svjesni, istina može izgledati na jedan ili na drugi način.
Isto vrijedi i za pitanje Ukrajine i za pitanje je li Putinova invazija prekršila međunarodno pravo.
Očito postoje ljudi koji tvrde da ruska invazija nije bila suprotna međunarodnom pravu jer su se
republike Donbasa prethodno odvojile od središnje vlade.
Baš kao što se Kosovo odvojilo od Srbije, republike Donbasa su se odvojile od Ukrajine.
Predsjednik Putin je priznao republike, potpisao s njima sporazum o međusobnoj pomoći i time bi Rusija čak imala i vojnu obvezu.
Drugi, međutim, kažu da je, da, naravno, ruska invazija suprotna međunarodnom pravu; o tome zaista nema nikakve sumnje.
Brutalni rat agresije, jasno kršenje međunarodnog prava.
Baš kao i tada, u ožujku 1999., kada su SAD, Njemačka, Francuska i 16 drugih zemalja NATO-a bombardirale Jugoslaviju.
Brutalno i protivno međunarodnom pravu.
Ne želim izjednačiti rat u Ukrajini s ratom u Jugoslaviji.
Ne, ne to. Mislim, to nije moguće.
To je nemoguće iz jednostavnog razloga što to nije rezultiralo nikakvim sankcijama za agresore u brutalnom ratu agresije protiv
Jugoslavije, koji je kršio međunarodno pravo, tj. za Sjedinjene Američke Države, Njemačku, Francusku i sve ostale zemlje NATO-a.
Dakle, kad je riječ o istini u kabareu, kao kabare-umjetnik prirodno smatram najpraktičnijim
odabrati onu istinu koju takozvani mainstream želi čuti.
Da, molim, svatko tko se pridruži općem ocrnjivanju Putina nema se čega bojati; oni su na pravoj strani.
Čuje se pljesak.
Ali sada pretpostavimo, samo pretpostavimo, da se nisam složio s tim i da sam umjesto toga dovodio u pitanje blaćenje Putina.
Naravno da to neću učiniti.
Ne, neću to raditi. Slušaj, nisam lud.
Ne želim riskirati da netko na internetu sazna gdje će biti moj sljedeći nastup, pa nazove organizatora
ili lokalnog gradonačelnika i kleveta me kao Putinova pristašu ili čak nacista.
Ne radim to.
Dakle, ali sada pretpostavimo, samo pretpostavimo, da bih to učinio.
Pa samo pretpostavimo, isključivo hipotetski.
Učinio bih to i pitao bih tko bi još mogao biti suodgovoran za rat u Ukrajini i koliko dugo on zapravo traje.
Dakle, već više od dvije godine, odnosno zapravo više od deset godina, bez izazova od
strane zapadne politike i naših utjecajnih medija.
Da, ili se uzroci rata u Ukrajini moždažuže još dalje od deset godina?
Mislim, sve ima povijest.
Ni danas ovdje nismo slučajno.
A djeca ne dolaze na svijet niotkuda.
Ne, iza toga stoji povijest.
Uvijek postoji pozadinska priča.
Da, i to bi također moglo igrati ulogu u ratu u Ukrajini.
Na primjer, nakon pada Berlinskog zida, Rusija je pomaknula svoje vanjske granice sve bliže zemljama NATO-a.
Ali molim te, rado ću pogledati udesno.
Ali to ne znači da se ne mogu poistovjetiti s ovdašnjim ljevičarima.
Ne želim ni na koji način opravdati rusku invaziju.
Da ne spominjem braniti Putina.
Ne, samo si postavljam pitanja.
Zašto je, na primjer, Zapad uvijek dobar, a Rusija uvijek loša?
Zašto?
Zašto je Zapad prihvatio neovisnost Kosova bez referenduma?
Neovisnost Krima unatoč referendumu?
Zašto nije bilo medijskog negodovanja kada je Barack Obama bombardirao Siriju, Libiju i Jemen kršeći međunarodno pravo?
Zašto u medijima vlada takav bijes kad Vladimir Putin napadne Ukrajinu?
Da, zato što Vladimir Putin nema Nobelovu nagradu za mir?
Dakle, sada zamisli da bih ovdje donio takve stvari.
Mislim, ne radim to.
Ali ako bih to učinio, moglo bi biti problema.
Jer se danas svatko tko dovodi u pitanje vladinu narativu smatra demagogom.
Članak 130. Kaznenog zakona omogućuje gonjenje onih koji potiču mržnju.
I zato mislim da je najbolje izbjegavati teme poput Rusije i Ukrajine.
Već si na pola puta do zatvora.
A tko bi to želio?
Ne ja, ionako.
A ako bi me odveli zbog nekog nesporazuma ili nečega, onda bih želio da me odvedu kao Gretu Thunberg u Lützerathu.
Dakle, ono što se još uvijek može bez problema pitati jest koliko dugo će rat u Ukrajini trajati.
Prema američkom senatoru Lindseyju Grahamu, Amerikanci će se boriti do posljednjeg Ukrajinca.
A njemački ratni stručnjaci poput Rodericha – moraš odvesti rat u Rusiju, Kiesewetter.
A Anton – jednom sam skoro postao ministar poljoprivrede, Hofreiter.
U osobnom pismu Joeu Bidenu jasno su dali do znanja da ne vide razloga da isključe produljenje rata nakon kraja godine.
Ovaj rat, u kojem SAD stoji uz Ukrajinu ne iz dobrotvornih razloga, već iz vlastitih strateških interesa, kako je
rekla Kamala Harris na takozvanom mirovnom samitu u Švicarskoj.
Ovaj rat, koji se mogao završiti u Istanbulu samo nekoliko tjedana nakon što je
započeo, očito će se nastaviti što je dulje moguće.
Dakle, što se sljedeće događa?
Treba napomenuti da oni koji potiču podršku ratu nikada neće biti viđeni na prvoj crti, niti njihova djeca.
Ali sve više smrtnih slučajeva kao posljedica.
Mrtvi i još mrtviji.
Dakle, što dolazi nakon profesionalnog ubijanja?
Onda dolazi ono što dolazi nakon svakog rata.
Nakon rata dolazi mir.
I to bi bio moj prijedlog: jednostavno izostavite rat.
Puno vam hvala.