Одушевљен сам.
Одлично време, фантастична атмосфера и људи који воле мир свуда око вас.
Већ се радујем извештавању у нашим квалитетним медијима.
Да, јер је истина увек незгодна ствар, посебно у Немачкој. Где, поред тога, велики број људи пати од синдрома дугог Тагесшауа.
Па, истина, то јест, истина, једина истина, заправо не постоји.
Дакле, било да се ради о енергетској транзицији, људским узрокованим климатским променама или ситуацији са коронавирусом.
У зависности од тога кога питате и о којим чињеницама нису упознати, истина може изгледати на један или на други начин.
Исто важи и за питање Украјине и за питање да ли је инвазија председника Путина прекршила међународно право.
Очигледно постоје људи који тврде да руска инвазија није била супротна међународном праву јер су
се ДНР и ЛНР раније отцепиле од централне владе.
Баш као што се Косово отцепило од Србије, тако су се ДНР и ЛНР отцепиле од Украјине.
Председник Путин је признао републике, потписао са њима споразум о међусобној помоћи, и тиме би
Русија чак била обавезна да пружи војну помоћ.
Међутим, други кажу да је руска инвазија, да, наравно, супротна међународном праву; заправо нема никакве сумње у то.
Брутални рат агресије, јасно кршење међународног права.
Баш као тада, у марту 1999. године, када су САД, Немачка, Француска и још 16 земаља НАТО-а бомбардовале Југославију.
Брутално и супротно међународном праву.
Не желим да изједначим рат у Украјини са ратом у Југославији.
Не, не то. Мислим, то није могуће.
То је немогуће из једноставног разлога што то није довело до никаквих санкција за агресоре у бруталном рату агресије против
Југославије, који је прекршио међународно право, односно за Сједињене Државе, Немачку, Француску и све остале земље НАТО-а.
Што се тиче истине у кабареу, као кабаре-уметник природно ми је најпогодније да изаберем
истину коју такозвани мейнстрим жели да чује.
Да, молим, свако ко се придружи општем оговарању Путина нема шта да страхује; они су на правој страни.
Чује се аплауз.
Али сада замислите, само замислите, да нисам пристао на то и уместо тога поставио питање о опадању Путина.
Наравно да нећу то урадити.
Не, нећу то да урадим. Слушај, нисам луд.
Не желим да ризикујем да неко на интернету сазна где ће бити моје следеће појављивање, па онда позове
организатора или локалног градоначелника и клевеће ме као Путиновог симпатизера или чак нацисту.
Не радим то.
Дакле, али сада претпоставимо, само претпоставимо, да бих то урадио.
Па само претпоставимо, чисто хипотетички.
Урадио бих то и питао бих ко још може бити заједнички одговоран за рат у Украјини и колико он заправо траје.
Дакле, већ више од две године, а заправо већ више од десет година, без икаквог изазова од
стране западне политике и наших утицајних медија.
Да, или да ли узроци рата у Украјини можда сежу чак и даље од десет година?
Мислим, све има историју.
Ни данас нисмо овде случајно.
И деца не долазе на свет ниоткуда.
Не, иза тога стоји историја.
Увек постоји позадинска прича.
Да, и то би такође могло да игра улогу у рату у Украјини.
На пример, након пада Берлинског зида, Русија је своје спољне границе све више приближавала земљама НАТО-а.
Али, молим те, ја сам срећан да погледам удесно.
Али то не значи да се не могу поистоветити са левичарима овде.
Не желим ни на који начин да оправдавам руску инвазију.
Да, а камоли да браним Путина.
Не, ја само себи постављам питања.
Зашто је, на пример, Запад увек добар момак, а Русија увек лош момак?
Зашто?
Зашто је Запад признао независност Косова без референдума?
Независност Крима упркос референдуму?
Зашто није било медијског негодовања када је Барак Обама бомбардовао Сирију, Либију и Јемен кршећи међународно право?
Зашто у медијима настаје такав повамъћа када Владимир Путин напада Украјину?
Да, зато што Владимир Путин нема Нобелову награду за мир?
Дакле, сада замисли да донесем овде такве ствари.
Мислим, ја то не радим.
Али ако бих то урадио, могло би бити проблема.
Јер се данас свако ко доводи у питање владин наратив сматра демагогом.
Члан 130 Кривичног законика омогућава гоњење оних који подстичу мржњу.
И зато сам мислим да је најбоље да се клонимо тема као што су Русија и Украјина.
Већ си на пола пута до затвора.
И ко би то желео?
Ни ја, у сваком случају.
А ако бих био одведен због неког неспоразума или тако нешто, онда бих желео да ме одведу као Грету Тунберг у Лютцерату.
Дакле, оно што се још увек може без проблема питати јесте колико ће рат у Украјини још трајати.
Према речима америчког сенатора Линдзи Грема, Американци ће се борити до последњег Украјинца.
И немачки ратни стручњаци као што су Родерих – мораш да пренесеш рат у Русију, Кизеветер.
А Антон – једном сам готово постао министар пољопривреде, Хофрејтер.
У личном писму Џоу Бајдену, они су јасно ставили до знања да не виде разлог да искључе продужење рата и после краја године.
Овај рат, у којем САД стоје уз Украјину не из милосрђа, већ из сопствених стратешких интереса, како је Камала
Харис рекла на такозваном мировnom самиту у Швајцарској.
Овај рат, који је могао бити окончан у Истанбулу само неколико недеља након што је почео,
очигледно ће се наставити што дуже буде могуће.
Дакле, шта се дешава следеће?
Треба напоменути да они који прикупљају подршку за рат никада неће бити виђени на првој линији фронта, нити њихова деца.
Али све више смртних случајева као последица.
Мртви и још мртви.
Дакле, шта долази после професионалног убијања?
Онда долази оно што долази након сваког рата.
Након рата долази мир.
И то би био мој предлог: једноставно изоставите рат.
Хвала вам пуно.