"Jedná se o největší lékařský zločin všech dob. Humanitární katastrofa nebývalých rozměrů."
"To ti nikdo neodpustí."
"Okamžitě opusťte tuto oblast!"
"My jsme lid! My jsme lid!"
"Máte s sebou masku? Nasaďte si ji, jinak opusťte náměstí!"
"Očkování je víceméně bez vedlejších účinků."
"V mém sousedství zemřelo během jediného dne devět lidí, kteří byli očkováni v naší ubytovně."
"Všichni lékaři, kteří nyní očkují, se budou muset za své činy zodpovídat. A to nejpozději před Bohem."
"Nemáme tu žádný zabijácký virus.
Nemáme tu pandemii lékařskou, ale kriminální."
"V současné době skutečně zažíváme tyranii neočkovaných."
"Nyní skutečně důsledně zakročte proti popíračům koronaviru a bojovníkům proti očkování."
"Musíme tu bránit demokracii."
"Hrůzy korunové éry. Pro některé jsou hluboké, pro jiné se zdají být za námi.
Ale pro ty lékaře, kteří v éře masek a očkování statečně vzdorovali, aby zachránili a
ochránili lidi, to ještě zdaleka není konec.
Naopak, mimo zraky veřejnosti jsou stále pronásledováni, štváni a ostrakizováni pomstychtivým, nemilosrdným a mocným systémem.
Systém, který neodpouští, že odpor proti lžím koruny byl z velké části umožněn právě těmito lékaři, dokud se
útok na lidstvo nepodařilo odrazit nám všem společně.
Pokud další útok globalistického režimu na lidi, který je den ode dne útočnější, pokud se tento další útok odkloní přes zdravotní
dráhu, pak se disidenti postaví do cesty vytoužené světovládě.
V cestě stojí zejména lékaři, kteří se neřídí příkazy politiky, armády a farmaceutického průmyslu, ale chtějí zůstat ochranným
štítem pro pacienty v souladu s Hippokratovou přísahou.
A proto mají být naši hrdinní lékaři nyní v tichosti zničeni mimo zraky veřejnosti.
Tito odvážní lidé mají být v tichosti médii potrestáni, ekonomicky a sociálně zruinováni a poté zapomenuti.
Ale my jsme na ně nezapomněli.
Patnáct z těchto odvážných lidí jsme navštívili jménem všech ostatních, kteří s režimem koronaviru nespolupracovali.
V Německu, Rakousku, Švýcarsku a dokonce i v Tanzanii.
Protože svět se musí dozvědět o osudu odvážných lékařů.
Ukazujeme, jak jsou tito mlčenliví hrdinové dodnes obtěžováni, šikanováni a pronásledováni systémem."
"Během dvou týdnů od zahájení očkování byla v domácnostech hlášena úmrtí.
Ano, to bylo v lednu 2021 a já jsem brečela. Můj bože, ano.
Věděl jsem, že nemohu udělat chybu.
Ale netušil jsem, že se to tak rychle zhorší.
Jmenuji se Sucharit Bhakdi. Specializuji se na mikrobiologii a epidemiologii infekčních onemocnění."
"Když to začalo, věděl jsem, věděl jsem už rok předem, že něco takového přijde.
[Jmenuji se Heinrich Habig. Jsem praktický lékař, lékař naturopatie, akupunktury a manuální terapie."
"Vlastně jsem si poměrně brzy uvědomil, že nejde o zdraví obyvatelstva, ale že za tím stojí záměr a že tento
záměr zahrnuje nejen zavedení určitých, řekněme, bludů u obyvatelstva, ale také budování obrazu nepřítele.
[Jmenuji se Thomas Külken. Jsem praktický lékař a specializuji se na antroposofickou medicínu."
"Tisk to prezentoval jako zabijácký virus. Takže jste museli být zpočátku opatrní.
Nic lepšího jsem nemohl vědět.
Podezření, že něco není v pořádku, jsem mohl pojmout jen díky svému vzdělání v infektologii, epidemiologii a očkovacímu
kurzu Ehrengut, kterému v Hamburku stále vzdávám hold.
Cítím se pacientům zavázán. Pokyny pro to stanovil sám pan Hippokrates.
A nedovedu si dost dobře představit, že by v roce 2020 pod vlivem WHO mohla být tato přísaha, tento
lékařský závazek vůči pacientům, náhle porušena.
Jmenuji se Gerald Kienecker. Jsem specialista v oboru oftalmologie.
Dále jsem se vzdělával v patologii, interní medicíně a intenzivní medicíně."
"60 % lékařů bylo přesvědčeno o správnosti opatření.
A tak jsem se mohl podívat na své kolegy a pak jsem si řekl, proč se toho účastní tolik lidí?
[Jmenuji se Dr. Walter Weber.
Jsem internista v Hamburku, specializuji se na psychosomatickou medicínu a léčbu
rakoviny a jsem registrovaným lékařem již 53 let."
"Od začátku mi bylo jasné, i díky zkušenostem z kliniky s kolegy, kteří někdy zkolabovali kvůli dýchání
pod maskou, že maska představuje zdravotní riziko.
A ani v roce 2020, na začátku pandemie, neexistovaly žádné důkazy, že by masky mohly jakkoli chránit před virovým onemocněním.
Jmenuji se Wolfgang Urmetzer, jsem specialista v oboru anestezie s další kvalifikací v
akupunktuře, naturopatii a tradiční čínské medicíně."
"Fungovalo to jen proto, že lidé byli v masové psychóze.
Protože média s tím prostě souhlasila. Bez médií by to nefungovalo.
Bez tohoto... bez tohoto bombardování, bez toho všeho... Dokonce i v lékařských časopisech, v
odborných časopisech, ty nesmysly, které napsali!
To jste si před pěti lety nemohli dovolit. Všichni by se ptali, jestli to ještě máš?
"Na začátku jsem dostával hodně... V reakci na tato první videa jsem dostala neuvěřitelné množství e-mailů, ve
kterých mi lidé děkovali za to, že jsem je zbavila strachu, a říkali mi, jak je důležité, co dělám.
A bylo tam spousta videí, která říkala, že bys mohl být statečný.
A já jsem si řekl, proč jsem tak statečný? Jsem jen ORL specialista.
ORL specialista je odborníkem na nachlazení, protože se tím živí.
A o koronavirech víme vše. Takže v tomto ohledu jsem si vytvořil názor.
Snažím se lidi uklidnit, jsem lékař na pohotovosti a nemusím být statečný, abych to udělal.
Jmenuji se doktor Bodo Schiffmann, jsem specialista na ušní, nosní a krční lékařství a urgentní medicínu."
"Vždycky jsem byl kritický člověk.
Takže pokud je něco nadiktováno shora bez argumentace, těžko se tomu přizpůsobuji, opravdu to ze zásady nedělám.
A vždycky vím, že když se něco prodává se strachem a panikou, bez skutečných argumentů, tak je něco špatně.
Jmenuji se Ronald Weikl.
Jsem gynekolog a praktický lékař se specializací na naturopatii a spoluzakladatel a místopředseda MWGFD,
Společnosti lékařů a vědců za zdraví, svobodu a demokracii."
"Takže jsme byli očerňováni a kriminalizováni v jednom zátahu a opravdu to došlo tak daleko, že s
námi lékaři bylo zacházeno jako s vážnými teroristy.
Ten s vyhozenými vstupními dveřmi a lékaři hozenými na zem a spoutanými za zády před zraky jejich dětí.
Ano, o to jde, protože jsem měl vydat falešné zdravotní potvrzení podle § 278 trestního zákoníku nebo jak se to jmenuje.
Jmenuji se Rolf Kron, jsem praktický lékař a homeopat."
"Snažil jsem se o všech těchto chybách ve vyprávění o koruně okamžitě informovat politiky, novináře
a kolegy lékaře, ale nikdy jsem nedostal odpověď.
Ani odpověď typu: "Thomasi, ty jsi blázen" nebo něco podobného, prostě žádná odpověď.
To bylo velmi děsivé.
A pak si uvědomím, že do mého zatčení byli zapleteni dva právníci - pomlouvač i starosta kantonu Aargau, tedy
právníci, si mysleli, že o koronavirech vědí víc než já jako lékař s doktorátem z imunologie a virologie.
To přece mluví za vše, ne?
A proto mě to celé velmi povzbudilo.
Nenechám se vyvést z míry dvěma nafoukanými laiky, kteří nemají ani ponětí, o čem mluví a co je Corona zač.
Nejsem typ člověka, který musí mít pravdu. Sedí v parlamentech a tak dále.
Ale pokud mám pravdu, budu se o svá práva zasazovat.
A především šlo o obyvatelstvo, o jeho informování.
A nešlo jen o banální záležitost, ale o otázku života a smrti.
Jmenuji se Thomas Binder, jsem kardiolog a internista a mám doktorát z imunologie a virologie."
"Byl to nesmysl, včetně zavírání starých lidí do domovů důchodců, nepouštění dalších návštěv a jejich umírání
osamocených a opuštěných bez návštěv, a především ubližování dětem a několikaměsíční uzavírky, zavírání školek a škol.
Léčila jsem a zažila jsem tolik dětí, které v tomto období propadly těžkým depresím, které měly opravdu noční můry, poruchy
spánku, poruchy příjmu potravy, které buď jedly hodně, nebo vůbec nic, které trávily celé věky
jen hraním na mobilu, počítači nebo herní konzoli.
Říkali, že už nechtějí žít, protože pro některé děti to byla polovina jejich života, tato opatření.
Bylo to prostě šílené a já jsem si řekl, že o tom nemůžu mlčet.
Jmenuji se Dr. Carola Javid-Kistel a jsem lékařka homeopatie."
"Všimla jsem si, že moje ordinace byla najednou prázdná, když udeřila pandemie, a kantonální nemocnice, kde jsem v té době měla
své služby, pohotovostní služby, byla najednou úplně prázdná.
Nemocnice byla prázdná, poslali nás domů, nesměli jsme se ani dostavit do služby, protože by to kantonální
nemocnici stálo peníze, a já své kolegy lékaře vůbec nechápu.
V této rotaci slouží 70 dalších kolegů praktických lékařů a pouze pět se jich odvážilo podepsat dopis, který
jsem tehdy napsal švýcarskému ministrovi zdravotnictví.
Deset lidí mi řeklo, že jsem blázen, že to, co dělám, je nebezpečné, a to mě vedlo k tomu, že jsem se rozhodl
připojit k odboji v tom smyslu, že jsem řekl, že se ho nezúčastním a že mým úkolem jako lékaře je pozvednout hlas.
Jmenuji se Andreas Heisler, jsem odborník na všeobecné a interní lékařství a již 20 let pracuji
jako praktický lékař ve své vlastní ordinaci."
"Začal skutečný hon na lékaře, kteří se odmítli podvolit.
Tak tomu bylo zpočátku i v tomto případě pod smyšleným obviněním: vydávání osvědčení bez zkoušek.
Pak se podívali do zdejších spisů, viděli, že jsou tu všechny, že výpovědi jsou zdokumentované.
Pacienti, kteří zde byli a měli ode mne potvrzení, byli také následně dotazováni, zda byli v ordinaci, proč
byli v ordinaci, proč si nevyžádali potvrzení od svého rodinného lékaře, ale dále ve Staufenu.
Takže tomu opravdu přišli na kloub a zprostředkovaně přes policii vím, že po tomto výzkumu
by mělo být trestní stíhání skutečně zastaveno.
A pak mě nahlásil učitel, který kontroluje vysvědčení žáků a kolegů na své škole.
A policii jednoduše tvrdil, že certifikáty viděl, ale majitelé těchto certifikátů nebyli vůbec nemocní.
Opravdu musíte říct, že toto soudní jednání bylo absurdní od A do Z ve všech situacích, až po to, že
soudce byl tak zaujatý, tak zpanikařil kvůli viru.
Museli jsme - i když v soudní síni už nebyly povinné masky, v celé soudní budově - speciálně pro tento proces byly vyžádány
masky FFP2 a důkaz a neustále se větralo, a když jsem řekla něco, co ji rozrušilo, vždycky si
dezinfikovala ruce a ... takže to bylo bizarní."
"Na takovou situaci jsme měli v podstatě již připravené složky s maskovacími certifikáty, tedy od pacientů, kteří
přišli jen kvůli maskovacím certifikátům, ale přesto nás překvapilo, že k této razii došlo poměrně pozdě.
Samozřejmě to také znamená, že vás čeká několik bezesných nocí, než se se situací do jisté míry smíříte, pak
víte, že se něco chystá, že probíhá vyšetřování, že musíte počítat s trestním řízením."
"Volali mi lidé, pane Kieneckere, mám se nechat očkovat?
Zakřičel jsem do telefonu: Ne!
Ne s důsledky. Přišel výkonný ředitel a všechno obrátil vzhůru nohama.
Kieneckerova partnerka Claudia Schöneová musela také zažít hrozné věci.
Bylo to tak, že tato domovní prohlídka nebo vniknutí, razie v mé ordinaci nebyla vůbec povolena soudcem.
Ptal jsem se každého z těch strážníků veřejného pořádku, byli čtyři, a také policistů na soudní příkaz.
Všichni odmítli uvést svá jména nebo ukázat průkaz totožnosti.
Věděli tedy především to, že dělají něco špatně.
Nakonec vyšlo najevo přiznání jednoho z nich, který vypovídal, a ten řekl, že přišli z pověření
vedoucího zdravotního odboru, aby věci zkontrolovali.
Každý, kdo zná hesla takových autoritářských systémů, ví, co to znamená.
To znamená agresivitu, násilí a drastické chování.
Všichni lidé vás neustále vyhledávali tím, že se k vám přibližovali, takže neustále hledali nějaký fyzický kontakt.
To znamená, že byste se měli bránit. Ano? Třeba takto. To byla čistá provokace.
Hledali důvod k boji. Pak jsem najednou uslyšel volání o pomoc: Geralde, Geralde, ano?
A pak jsem se podíval do dveří v zadní části ordinace a uviděl jsem černou postavu, obrovskou, jak běží za
Claudií s vysoko zdviženou pěstí, s pěstí zdviženou k úderu.
Zůstaňte prosím zpátky!
Haló? Geralde? Haló, Geralde? Tady je kancelář veřejného pořádku.
Prosím, odejděte, a pak se mě ani nedotýkejte! Jdi pryč! Jdi pryč!
Jdi pryč! Nemáš právo tu zůstat! Vypadni odsud!"
"No, v porovnání s tím, co jsem slyšel od kolegů, jsem měl při hledání domu štěstí.
Takže tam nebyli žádní černoši, nebylo tam žádné násilí, nebyly tam žádné, jak obvykle slyšíte,
zdevastované byty nebo zničené věci, nic takového tam nebylo.
Ale zažil jsem ještě jednu situaci, která byla prostě neuvěřitelná, neuvěřitelná a nakonec zvrácená.
Takže policie zazvonila v šest ráno, nikdo neotevřel, protože jsem neslyšel zvonek a
vzadu máme lva s kruhem a oni na něj bouchli.
Probudil jsem se z toho a pak jsem viděl po celém sídlišti, nevím, deset nebo dvanáct policistů s reflektory,
Opravdu měli budovu takříkajíc obklíčenou a pak se jim čtyřem nebo pěti z nich podařilo dostat dovnitř,
Chtěli mě sebrat jako svědka v případu proti jednomu pacientovi, který nosil masku v Norimberku, to bylo pozadí.
Takový byl postup v poledne, čas neměl konce, jel bych, ukázal jsem jim, tady jsou doklady, tady
je moje taška, všechno mám sbalené, pojedu sám.
Ne, vzali mě s sebou.
Dceru uložili do postele, ona ještě ležela v posteli a spala, celá potmě, do obličeje jí svítil reflektor, tedy baterka.
Jsou to prostě traumata, která jsou podle mého názoru systematická.
Takže jsou opravdu tak konkrétně poučeni, protože to nedává smysl.
Pak mě odvezli, dva policisté, v tomhle mikrobusu do Norimberku, což taky není žádný luxus, cestovat v něčem takovém za mřížemi.
Pak jsem byl ještě hodinu nebo dvě v podzemí norimberského okresního soudu, v cele, protože,
jak jsem řekl, bylo brzy, bylo příliš brzy.
To byl taky zážitek, takže jste v trezoru, má to takovou vibraci, že jste hluboko v žaláři, pak mě odtamtud v jednu chvíli
vyvedl policista a pak mě vedl rovnou k soudu, jen jako svědka.
Takže je to prostě nad rámec zákona a pořádku."
"Ve Švýcarsku byl Dr. Binder také napaden velmi zvláštním způsobem.
Výmluva na to byla více než zajímavá.
Ano, nebyl jsem primárně pronásledován úřadem nebo státem, ale jeden pomlouvač, kterého dobře znám, mě obvinil, že jsem
vyhrožoval, že jsem ozbrojený a že mám psychiatrickou anamnézu.
A pak jsme informovali policejního šéfa kantonu Aargau a ten zahájil šílenou operaci,
do které bylo nasazeno celkem 60 policistů.
To bylo 12. března 2020, kdy jsem chtěl jet na týden na dovolenou.
A těsně předtím, než jsem skončil, asi v půl jedenácté, jsem skončil a krátce po desáté
jsem si chtěl dát espresso v malé kuchyňce.
A pak jsem prošel kolem vchodových dveří, které jsou skleněné.
A pak jsem uviděl policisty u vchodových dveří, venku na chodbě.
Na schodech vedoucích nahoru asi pět až deset, na schodech vedoucích dolů asi pět až deset, a opravdu
drsní policisté v zářivých neprůstřelných vestách a strážníci MP mířili na cvičné dveře.
Okamžitě jsem se vrátil k počítači a napsal na Twitter tweet ve smyslu: "Pomoc, jde po mně policie.
To vyvolalo na sociálních sítích značný rozruch.
A pak jsem také mohla zavolat své dceři, protože jsem si říkala, ano, co se mnou teď bude?
Nakonec mě zastřelili a řekli, že to byla sebeobrana, takže chci informovat určité lidi, co
se děje, protože to tehdy byla děsivá situace.
Pak mi někdo zavolal na mobil.
Byla to nějaká paní, řekla, ano, dobrý den, měl byste jít za dveře, za dveře ordinace.
Ano, proč bych měl přijít ke dveřím? Ano, pak vám to řekneme, řekla.
Ano, a pak jsem vyběhl ven s mobilem v ruce, s mobilem v levé ruce, otevřel jsem dveře a ona mi řekla: "Nech si mobil
v ruce, abych ti mohla dávat pokyny, otevři dveře, hned!".
Otevřel jsem dveře: A tak vystupte a zvedněte ruce!
V levé ruce jsem měl mobilní telefon a pravou ruku zvednutou, pak jsem se zase otočil po ose, aby bylo vidět, že u sebe nemám deset
kalašnikovů, ručních granátů a podobně, i když jsem neměl vůbec žádnou zbraň, žádné
známky násilí nebyly vidět, říkalo se: Přístup!
A pak na mě skočili asi tři takoví chlapi, stáhli mě na zem, hlavou jsem narazil na podlahu, byla tam malá ranka, nic vážného,
ale vždycky to trochu krvácelo, a pak jsem ležel na břiše a oni mi svázali ruce na zádech a tak dále, těžko se mi
odhaduje čas, ale mám pocit, že po několika minutách jsem řekl, hele, chlapi, já už nemůžu dýchat.
V USA byl kdysi známý případ barevného člověka a ano, směl jsem se postavit.
Pak z výtahu vyšli dva policisté v normálních uniformách a já je poznal.
Ano, Thomasi, pojď dolů, uklidni se, podíváme se na to a tak dále.
Když mě zatkli, po hodině zjistili, že jsem neporušil žádný zákon, a proto mě nemohli zatknout.
Ale pak za mnou poslali lékařku, aby zkontrolovala, zda jsem schopen soudního procesu, i když jsem nemohl být uvězněn,
a ta prohlásila, že jsem nebezpečný sám sobě a nepříčetný.
Vymyslela novou diagnózu, kterou v ICD nikde nenajdete.
Mou předpokládanou zbraní byla vojenská pistole, ale ta byla uložena doma.
Do švýcarské armády jsem vstoupil v roce 1980, samozřejmě jsem musel, byl jsem tehdy členem zdravotnického
sboru jako student medicíny a tamní výzbroj není útočná puška, ale pistole, což byla osobní výzbroj.
Později jsem si ji jako nadporučík nechal, a když jsem před 15 lety odešel z armády, uložil jsem si ji doma, bez nábojů,
což je ve Švýcarsku zcela normální a legální; po skončení vojenské služby si zpravidla necháváte osobní zbraň.
A právě tam byl uložen 15 let.
Když mě zatkli, policie se mě samozřejmě ptala, kde je ta zbraň, kde je ta zbraň?
Jakou zbraň? Ano, máte pistoli. Ano, počkejte, myslíte mou vojenskou pistoli?
Ano, už 15 let leží doma ve skladu.
Pak jsem jim řekl kde, také jsem jim řekl, ale nedostanou to teď, nějak o půlnoci?
Moje žena se bojí, dostane infarkt, když tam teď půjdete, prosím, vezměte ji zítra.
Ještě v jednu ráno vešli do domu mé ženy, která neslyšela zvonek, tak vešli dolů s mým
klíčem a napadli ji v posteli ve stylu Ramba.
Takže ona tu noc mohla mít i mrtvici, takže to bylo opravdu, bylo to těžké, takže ten Rambo, to je neuvěřitelné, co tam udělali.
A pak jsem byl nejdřív na 36 hodin zavřený v izolační cele.
Lidově řečeno je to gumová místnost, všechno je pravda, až na to, že není gumová, je to jen izolační cela a postel je jen
matrace a záchod a umyvadlo jsou navrženy tak, abyste se nemohli oběsit nebo si ublížit nebo něco podobného.
A byl jsem tam 36 hodin, aniž bych věděl, proč tam jsem, aniž bych předtím navštívil právníka,
chci říct, že to všechno bylo vážně nezákonné, že?
A pak jsem byl o Velikonocích 36 hodin sám, že?
Na Velikonoce, v neděli, jsem ležel na té matraci a většinou jsem chodil po posteli, že?
První, co jsem udělal, bylo, že jsem matraci odlepil od zdi, abych mohl postel obejít.
Nikdo přece nemůže ležet 36 hodin v posteli, nebo ano? Není tu žádná židle, nic.
A samozřejmě jsem měl spoustu času o tom přemýšlet a ano, přemýšlel jsem o tom, takže co se děje?
Nechápu to, že ne?"
Dr. Bodo Schiffmann kvůli tomu opustil svou rodnou zemi a nyní žije se svou rodinou v Tanzanii.
Předtím musel v Německu přečkat několik nájezdů.
"Měli jsme domovní prohlídku v našich soukromých pokojích a ordinačních prostorách a po ní jsme byli opravdu traumatizováni.
A to bylo v únoru 2021.
Hlavním účelem mých domovních prohlídek je dát vědět sousedům a zastrašit je.
A jde o to, že vás to traumatizuje, protože pro mě je to ozbrojená loupež prováděná státem, protože vám berou věci.
A my jsme byli opravdu takoví, že když přijel pošťák nebo něco podobného, tak jsme si vždycky mysleli, že zase přijede policie.
V každém případě přišli.
Musíte si představit, že šlo o to, zda bylo vydáno několik maskovacích certifikátů, a oni nám
chtěli zabavit všechny složky s 85 000 pacienty.
A vězte, že první domovní prohlídka v ordinaci vedla k tomu, že státní zastupitelství případ oficiálně uzavřelo.
Jinými slovy, podívala se na certifikáty a pak řekla: ano, jsou oprávněné, to je v pořádku.
A oficiálně stáhla případ, že jsme údajně vydali falešné certifikáty masek.
Přesto přišli znovu. To dává celé věci zvláštní příchuť.
[Někdo přijde a ukáže vám papír. Byl tam i státní zástupce.
A hned nám řekl, že máme ve zkušebnách stejné vybavení.
Pak mi řekli, abych šel na sál, a moje žena tam byla sama.
A naše děti byly nahoře. Šli jsme také do dětských pokojů.
Dětem bylo odebráno něco, co není dovoleno.
Šlo o zničení praxe.
Je jasné, že když... seberete věci a pak soudce také podepíše, že lze prohlížet údaje 85 000 pacientů.
To byl důvod, proč jsem přestal pracovat jako panelový lékař.
To znamená, že jsme vrátili obě licence zdravotních pojišťoven."
Dr. Carolu Javid-Kistel, která uprchla do Mexika, úřady několikrát navštívily, a to i v její nepřítomnosti.
"Takže jsem byl obviněn, protože jsem svým pacientům vydával potvrzení o osvobození od masky.
Musím říci, že léčím 80 až 90 procent dětí a dospívajících a vydal jsem mnoho potvrzení.
A já jsem vydal spoustu očkovacích průkazů, což byl také pozdější podnět, kvůli kterému byly provedeny tyto policejní razie.
Celé se to pak opakovalo ještě třikrát, až jsem skutečně zatáhl za šňůru a v podstatě se jen zamkl na tréninku a zamkl se i doma.
A po třetí policejní razii, která se odehrála v únoru, začátkem února 2022, se u mě rozvinula tak silná posttraumatická úzkostná
porucha nebo posttraumatická stresová porucha, že jsem se opravdu všude zavřela a do ordinace nebo domů pouštěla jen vybrané lidi,
že jsem měl noční můry, že se mi zdálo, že mě odvezou, že mi nevezmou jenom složky, ale že mě odvezou a zavřou a pak mě také
chtějí donutit, abych se nechal očkovat proti koronaviru, a že jsem měl ve snu v ruce nůž a pak
jsem se bodl a probudil jsem se ve studeném potu.
Tehdy jsem si řekl, že musím nutně opustit Německo, a zamluvil jsem si dovolenou v Mexiku."
Z dovolené se staly dva roky. Během její nepřítomnosti následovaly další dva nájezdy.
Dr. Javid Kistel se nechtěl vrátit do Německa. Chyběla jí však její rodina.
"Jsem rodinný typ.
Sama mám tři dospělé děti, čtyři vnoučata a samozřejmě mám také matku v Německu, nevlastního otce a sourozence atd.
A to jsem mnohé z nich - většinu z nich - neviděl ani dva roky, co jsem byl v Mexiku.
A pak jsme se prostě odvážili jít na rande do Švýcarska, do Curychu.
A já jsem řekl: "Dobře, Švýcarsko není Německo. Švýcarsko je neutrální.
Švýcarsko také není členem EU. To bude v pořádku.
Bohužel jsem se nezeptal, jestli na mě byl vydán zatykač, protože mezitím nějak došlo.
Myslel jsem si, že mezinárodní zatykač může být vydán pouze na násilné trestné činy, hrdelní zločiny, takže vraždu,
nevím, zabití, založení teroristické organizace nebo obchodování s lidmi, obchodování se zbraněmi, něco takového.
Pak jsem si řekla, že dobře, že do toho se svými certifikáty vůbec nespadám.
Neodváží se. Ano, zdaleka ne.
Na letiště v Curychu jsem přiletěl 1. prosince 2023, tedy loni.
Při vstupu do země jsem při pasové kontrole předložil pas.
A viděl jsem, jak se tvář policisty, který ji skenoval, změnila.
A ona mi hned řekla: V Německu proti tobě něco mají.
Nemohu vás nechat projít. Musíš jít se mnou.
A pak řekli, že ano, že mě teď musíme takříkajíc uvěznit, a zavřeli mě do cely o
rozměrech dva krát dva metry, do takovéhle místnosti.
Musel jsem se úplně svléknout a byl jsem kompletně prohledán.
Jen tak tak jsem jim dokázal zabránit, aby se mi dostali do otvorů, protože jsem řekl, že jsem nikdy neměl nic společného s
drogami, nikdy v životě jsem nekouřil jointa a nemám nikde schované žádné drogy, tak to
nedělejte, jinak budu opravdu hlasitě křičet!
A to kvůli 16 atestacím masek. Evropský zatýkací rozkaz kvůli 16 atestacím masek!
Nevěřil jsem, že je to možné, a pořád jsem se ptal a chtěl jsem si to vyfotit a hned to poslat svému právníkovi.
A pak řekli, že to není dovoleno, a všechno mi samozřejmě sebrali.
Moje peníze, pas, mobilní telefony, zavazadla, všechno bylo pryč.
Tehdy jsem byl v cele úplně sám a pomyslel jsem si: "Dobře, svět se blíží ke konci.
A pak jsem byl zadržen celkem dvanáct dní, z toho jedenáct dní v Curychu.
A pak jsem vyjednával se švýcarským právníkem, kterého jsem si ještě musel zavolat, ne vyjednával, ne, on mi řekl, že bych se
měl prostě nechat vydat do Německa, protože kdybych se nenechal vydat, tak by vydávací řízení ve Švýcarsku mohlo trvat až rok.
A za kauci 30 000 eur, kterou musela moje rodina ve velmi krátké době sehnat - nikdo z nás tolik peněz neměl - jsem byl 12.
prosince propuštěn z věznice Schwäbisch Gmünd, kam jsem byl převezen 11. den - takže jsem byl ve
Schwäbisch Gmündu ještě jeden den - a pak jsem byl propuštěn."
Dr. Bianca Witzschelová zůstala v rodném Německu jako rezistentní lékařka.
To se jí stalo osudným.
V únoru 2023 ji saská justice nechala zatknout a vzít do vazby.
Obvinění se týkalo falšování dokladů ve více než 500 případech při vydávání osvědčení o masce a očkovacích průkazů.
Chtěli jsme si promluvit s odvážnou lékařkou Dr. Witzschelovou během jejího věznění, ale
věznice zablokovala jakýkoli pokus o kontakt s ní.
Bianca Witzschelová nebyla o našich opakovaných dotazech vůbec informována a povolení k natáčení nám nebylo uděleno.
Opakované pokusy o kontakt byly bezvýsledné.
Lékařka Bianca Witzschelová strávila téměř rok a půl v kobce očkovacího režimu proti koronavirům.
"Nebyl jsem si vědom žádné viny.
Všechny certifikáty jsem úhledně shromáždil do složek, protože jsem si myslel, že tu dělám něco dobrého.
Mohu s jistotou říci, že jsem se osobně setkal se všemi pacienty, kterým jsem vystavil potvrzení, nebo jsem
věděl, že tito pacienti existují a že mají stížnosti.
Takže až do chvíle, kdy to pátrání náhle vtrhlo jako léčka, jsem si vlastně byla jistá, že se mi to nestane.
A pak tu byl tento 16. prosince 2020.
V té době jsem byl doma, protože jsem si před několika týdny při pádu zlomil obratel.
Osm týdnů jsem byla v pracovní neschopnosti a musela jsem chodit o berlích a s korzetem.
Bylo krátce po osmé, když moje žena najednou řekla: "Ale vždyť k nám jezdí tolik policejních aut.
Co se děje? Ještě jsem ležel v posteli a pak jsem vstal.
Pak přišli: Máme povolení k prohlídce a musíme prohledat celý dům.
Jen jsem si pomyslel, prosím, co? Ano, kvůli tvým certifikátům masky.
Co děláte v mé ordinaci, v mém domě? V mé ordinaci možná, ale proč ji prohledávat? Existují i jiné způsoby, jak to objasnit.
Ano, mají řád, musí si všechno prohlédnout.
Těchto deset lidí pak prošlo všechny pokoje, vzali notebooky, mobilní telefony, dokonce i mé ženě - dcera tu ještě byla
-, prohledali dětské pokoje, otevřeli všechny skříně, noční stolky, co tam je, co to má společného s certifikáty?
Celá věc trvala čtyři hodiny a zároveň v ordinaci probíhala prohlídka - zavolala mi moje pomocnice, která zde
dělala administrativní práci -, při níž na mou pomocnici vybafl vyšší policejní důstojník, který vedl vyšetřování:
Musíte dosvědčit, že váš šéf je zločinec.
U soudu jsme to pak doslova a do písmene zaznamenali.
Takže tam byla taková zaujatost, byla zastrašená, měla potom opravdu velké problémy.
Taky jsme byli, no, já jsem byla jako otřesená, říkala jsem si, že nic takového neexistuje, a člověk se cítí,
jako by ho znásilnili, zmlátili a je pak úplně vyčerpaný.
Postiženy jsou zejména děti, které si také hromadně stěžují.
Už se nedokázali soustředit. Měli nevolnost a bolesti hlavy.
Někteří z nich se ve škole pod maskou zhroutili, a já jsem tady v ordinaci měl mnoho a mnoho rodičů, kteří mi to v slzách
říkali, včetně dětí, které plakaly, a je zcela jasné, že jako lékař tady musím jednat a dát těmto lidem potvrzení.
Zvláště smutný příklad, mnoho smutných příkladů pacientů, byl příklad mladé dívky, která se dostavila se svou
matkou v listopadu 2020, z Bavorského lesa, a dívka masivně reagovala na masku, s nevolností,
Bolela ji hlava, ztratila chuť k jídlu a matka mě požádala - dítě bylo také přítomno - o vystavení takového potvrzení.
To jsem samozřejmě udělal a o šest měsíců později, 6. května 2021, se vrátí.
Říkám si, potřebuješ další certifikát?
Ano, potřebujeme ji. Brzy budeme slavit svaté přijímání a rádi bychom měli aktuálně platné osvědčení.
Obřad přijímání se konal 9. května. Pokud vím, bylo to 9. května a následující pondělí mi volala matka a vyprávěla mi hrozné věci
a říkala: Představte si, seděli jsme v kostele s příbuznými, naše holčička se na to přijímání moc těšila, vstoupí kněz s
ministranty a najednou přeruší mši, protože zjistí, že ta holčička v první řadě nebo v lavici nemá roušku, zavolá si matku
té holčičky do sakristie, přeruší mši - všichni čekají, všichni se dívají na tu holčičku
- a pak řekne: "Tak jo: Ano, máte osvědčení?
A pak vidí, že potvrzení je od Weikla: "Ano, to je ten maskovací lékař, to není možné, ať přijede policie,
myslím, že celá věc způsobila zpoždění přes 30 minut."
"Policie se mě zeptala: Může vaše dcera nosit masku, nebo ne? A já jsem řekl: Ne.
- Způsob, jakým kněz reagoval, byl přehnaný a špatný a zničil přijímání."
"Od pastora, který se skutečně musí starat o blaho lidí, mi to přijde nevýslovně nesympatické."
"Přišli v šest hodin ráno a málem vám vyrazili vchodové dveře.
Samozřejmě vás hluk donutí sejít dolů a podívat se, co se děje.
A pak jsem prostě dal nohu před dveře a otevřel je.
Řekl jsem: Ano, policie, jste teď ruská mafie, která si vypůjčila uniformu z našeho kabaretu?
Nejdřív bych chtěl vidět váš průkaz totožnosti a příkaz k prohlídce. Ne, vy otevřete dveře!
Pak říkám: Ne, chci nejdřív vidět příkaz k prohlídce.
Ne, vy otevřete dveře! A tlak na dveře se stále zvyšoval.
Venku byla dvoumetrová skříň, těžce ozbrojená, velký arzenál lidí.
Ano, a víceméně mě strčili do čekárny.
Chtěli mě donutit, abych doma nosil masku, tak jsem řekl, že doma masku rozhodně nosit nebudu.
Ano, každopádně si myslím, že to zachází trochu daleko.
A pak si mě nechali v čekárně.
Jak jsem řekl, měl jsem zavolat právníkovi, udělal jsem chybu, protože jsem měl v ruce
telefon a řekl jsem, že zavolám právníkovi hned.
Ne, nikomu nevoláte! Viděl, že mám mobil v zadní kapse kalhot.
A pak mi vzali i to.
Vzali mi dva mobilní telefony, dva notebooky, pevné disky, daňové složky, ano, vzali mi i dopisy pacientů z
mého soukromého bytu v patře, které ležely na kredenci.
Ano, dokonce se vloupali do pronajatého bytu v patře.
Vyplenili stodolu a prohledali garáže.
Musíte si to opravdu dopřát. Co hledají? Co hledají?
Takže bych se nedivil, kdyby mi někde v garáži našli dětské porno, ani nevím jak, nebo pytel
kokainu ve stodole, aby mě mohli nějak zatknout.
Nevím, nevím. Takže se opravdu cítíte jako vážný terorista.
A to se již začíná projevovat.
Říkám, že díky bohu, že jsem to ráno byla sama, protože si nemyslím, že by to můj syn tak snadno přežil.
A především, co z toho nakonec udělá tisk.
Do novin umístili fotografii, na níž je vidět dlouhá fronta policistů s modrými kbelíky.
Ano, a bylo zabaveno mnoho důkazů.
Zanechali tu nepořádek, bylo to opravdu neuvěřitelné.
A ano, co zůstane, když odejdou?
Seděla jsem tady a třásla se, ano, a přišli moji pacienti, a to napětí taky - propukla jsem v pláč,
protože se opravdu cítíte jako... ani se to nedá popsat."
Nepopsatelná byla také práce Heinricha Habiga.
Nezvaná návštěva státního zastupitelství skončila zadržením.
"Z toho, co jsem ten den slyšel, mě státní zastupitelství obvinilo, že jsem vystavil nesprávné očkovací
průkazy nebo že jsem například místo vakcíny aplikoval kuchyňskou sůl, a to u 6000 pacientů.
Někdy v deset hodin dopoledne - v běžný pracovní den - se otevřely dveře a dovnitř jednoduše
vešel zástupce státního zastupitelství v Bochumi.
Říkal jsem si, co jsem udělal špatně?
Všechno se muselo otevřít, prohlédnout, shromáždily se všechny papíry, některé dávky očkování, odpadkové koše,
koše na papír, kde bylo možné podezření, injekční stříkačky a tak dále, všechno se shromáždilo.
Lidé, kteří přišli z mé praxe, si je vzali takříkajíc s sebou, když za mnou přišli a řekli:
Pokud máte očkovací průkaz, pojďte s námi, uděláme vám krevní test! A někteří chtěli
svého právníka, který nebyl oprávněný a tak dále.
Chtěli najít spoustu peněz, a nenašli žádné, protože tvrdili, že jsem si nechal od pacientů platit horentní sumy za
očkovací průkazy, což už státní zastupitelství nemohlo ve svém návrhu na rozsudek kvůli svědeckým výpovědím podpořit.
A pak najednou státní zástupce řekl mé ženě: "Aha, teď mě to napadlo, já tě taky nahlásím, já tě taky budu vyšetřovat.
Jen tak z ničeho nic. Jak na to přišla?
No, a pak řekli, teď jdeme do vašeho bytu, řekněte mi, kde je byt, jinak vyrazíme dveře.
A pak u nás doma hledali cokoli.
Předpokládám, že by to dělali i teď, pravděpodobně by mi každých pár dní prohledávali dům s nějakým obviněním.
A pak jsme se přestěhovali do samostatně stojícího domu bratra mé ženy, který nám nabídl pozemek v Dortmundu,
takže jsme se přestěhovali, nastěhovali a odtud jsme každý den provozovali praxi.
Jinými slovy, prodal jsem věci, mám lidi... police, stoly, židle, všechno, co víceméně máte v
ordinaci a co nemůžete tak rychle někam umístit.
Státní zastupitelství mě pak obvinilo, že jsem věci prodal za nižší cenu, než byla jejich hodnota, a to
záměrně, protože jsem potřeboval rychle vydělat peníze, abych mohl financovat svůj útěk.
Nyní tedy konečně měli důvod.
Takže si představte, že vám ráno řeknou, že dnes bude návštěva, pak vás vyzvednou v půl osmé ráno,
odvedou do takové místnosti, ano, a tam už čeká ta žena.
Ale teď vás nikdo nevyzvedne v 8.00, v 9.00, v 10.00, v 11.00, nikdo vám to neřekne.
A pak se zeptám: Proč, co ta návštěva?
Nevíme, musíme zavolat na bránu, ani oni nic nevědí.
Takže se celou dobu necháte unášet.
Ano, vždycky mi řekli, že jsem tam zadarmo, a já jsem nedostal povolení, pak mě chtěli navštívit vnuci,
a to také nebylo povoleno, a tak dále a tak dále.
Takže to bylo... ano, bylo to sabotováno."
Tato sabotáž a nejistota byla pro Fatimu Habigovou nesnesitelná.
"Bylo to opravdu špatné. Nedokážete si představit, že by to bylo tak špatné.
Manžel mi byl nějak odebrán, nikdy jsme nebyli odloučeni, vždy jsme pracovali spolu,
všechno jsme dělali společně, a najednou tam nebyl.
Ani jsem se s ním nesměl rozloučit, když ho vyzvedávali."
"Při první demonstraci, kterou organizovala moje žena, ano, toho jsem si nevšiml.
Venku se konala obrovská demonstrace s bubeníky a transparenty.
Ano, a mnoho lidí mělo také trička s nápisem Svoboda pro Heinricha, také přišli k soudu s těmito tričky s nápisem
Svoboda pro Heinricha, což se samozřejmě soudci nelíbilo.
A pak zpívali písně o svobodě, ano, a ano, to bylo působivé.
To byl skvělý signál zvenčí. Ano, věděl jsem, že na mě nezapomněli. To bylo skvělé.
A pak přišel soudce, vzpomínám si, byl to pan Yilmaz, turecký soudce, který najednou řekl: Vaše věci už jsou připravené.
Takže teď jsem věděl, že pokud jsou věci připraveny v komoře, pak se zdá, že vydání je na spadnutí.
A pak mě pustili ven.
Byli tam všichni. Děti, bratranci a sestřenice, všichni přátelé, právníci, úplně cizí lidé, někteří z jiných měst.
To byl další vrchol."
"Ozývaly se však i rozhořčené hlasy obyvatelstva.
Urážky, obvinění a dokonce i výhrůžky smrtí.
Pane doktore Külkene, jste v podstatě mrňavý Hans Wurst, přesněji řečeno vrah, který svými fanatickými, agresivitou nabitými
projevy podněcuje hloupé a manipulovatelné lidi k tomu, aby své stoupence zdržovali od smysluplných opatření k
omezení pandemie (v závorce, víte vůbec, co je to pandemie?)."
Tak to se stalo všem. Bylo jim vyhrožováno smrtí.
Kriminálka se pak na některé z nich podívala blíže, protože šlo o trochu podivnou hrozbu vraždy.
"To byl jeden z důvodů, proč jsme odešli, protože nám bylo vyhrožováno smrtí.
Ne proti mně, ale proti rodině. Provedli na mě atentát.
Vůz náhle oznámil ztrátu tlaku, pravá přední pneumatika.
Okamžitě jsem zajel vpravo a vzduch byl venku v rekordním čase.
A pak jsem někoho sehnal, aby to odvezl do servisu, a on sundal pneumatiky a řekl, že jsou navrtané.
To se nestalo. Mám také její fotografie.
Říkají, že to tak určitě je, že nic podobného ještě neviděli.
Určitě se to dělalo s vrtačkou, takže když jedete na dálnici dostatečně rychle, může to prasknout."
A tento útěk nese doktorka Mechthild Schiffmannová těžce ještě dnes.
"Chybí mi ulice, kde jsme bydleli.
Byl to domov. Došlo k určitému vykořenění."
"U okresního soudu jsem byl odsouzen ke dvěma letům a devíti měsícům vězení nepodmíněně.
A státní zastupitelství se nejprve odvolalo, protože trest byl příliš mírný.
Takže na začátku procesu, tedy v odvolacím řízení, chtěli tři roky plus a pak zvýšili svůj požadavek
na čtyři roky vězení bez, tedy čtyři roky vězení."
"Bylo to 30 dní slyšení, to je hodně.
Druhý den procesu mi byla nabídnuta dohoda: přiznání viny za 100 falešných zdravotních potvrzení.
Pak velmi vysoká pokuta s maximální výší 720 denních sazeb, což by při sazbě 100 eur odpovídalo 72 000 eur.
A to samozřejmě nakonec vede k odebrání licence k výkonu povolání."
"Ano, rozsudek byl samozřejmě fraška.
Takže nakonec byla celá věc předem projednána mezi státním zástupcem, soudcem a mým právníkem.
Trest byl odsouhlasen a nakonec - a přesně to se stalo - to bylo 14 měsíců podmíněně na tři roky plus pokuta 1000 eur.
To znamená, že bylo vzneseno celkem pět obvinění.
Takže dvě obvinění kvůli zdravotním potvrzením, jedno obvinění z podněcování k nenávisti,
urážky státního úředníka a pomluvy vůči kolegovi.
Dvě obvinění tak byla stažena.
Také mě ujistili, že po odpykání trestu budu moci Německo opustit na podmínku, že se budu moci vrátit do Mexika."
"To byl ovšem svátek pro novináře, že?
Samozřejmě, že novináři pak mohli 15 měsíců znovu a znovu psát, kdykoli jsem něco řekl
nebo se nějak příliš zviditelnil na veřejnosti:
Ano, doktore Bindere, je to ten známý, blázen, proti kterému je vedeno trestní řízení."
"Dne 22. června mi státní zastupitelství zaslalo obžalobu.
Současně byla vydána tisková zpráva se jmény:
Dr. Walter Weber z Winterhude byl obviněn.
A celý den byla moje podoba vystavena v podzemí.
Ve středověku se tomu říkalo "pranýřování"."
"BGH se samozřejmě musí vypořádat s téměř 1 000 stranami revizního spisu sepsaného právníkem.
Jinými slovy, soudci Spolkového soudního dvora se tím musí zabývat a následně napsat odpovídající odůvodnění.
A to se může stát jakýmkoli způsobem.
Viděl jsem také lidi ve vyšetřovací vazbě, kteří čekali rok na odvolání."
"Soudce, také tvrdý, který si to stále neuvědomoval, neuznával žádné argumenty, pak mi uložil 200 denních sazeb po 100 eurech.
Takže mám samozřejmě záznam v trestním rejstříku. To je 20 000 eur.
A my jsme se proti tomu znovu, ještě jednou, odvolali a argumentovali jsme především jednak tím, že vědecká
fakta neexistují, ale také tím, že tento paragraf 278 není vůbec vhodný a že je to vlastně porušení zákona.
A to bylo nyní opět prakticky zamítnuto, zameteno pod koberec, s vědomím, že na současné situaci RKI, na spisech RKI, nezáleží.
Rozsudek je nyní pravomocný a vypadá to, že jsem nyní odsouzený pachatel."
"Největším trestem je, že nám hrozí trest odnětí svobody na tři až pět let.
Stále se nade mnou vznášejí jako Damoklův meč.
A zákaz výkonu povolání, který byl lékařům uložen, tedy tříletý zákaz a pokuta 10 000 eur, je v mém
případě pouhým drobným, protože jsem již tři roky na nemocenské a v pracovní neschopnosti.
Po tomto zásahu jsem se stal práce neschopným.
Mé účty jsou však stále obstaveny a jsou na ně uvaleny šílené exekuce, dokud nebude řízení ukončeno.
Jedna banka mi vypověděla smlouvu a já měl 15 měsíců obstavené všechny účty. To bolelo."
"Chtějí mě zbavit profesury, to se zatím nestalo, protože jsem měl být nejprve odsouzen jako štváč a antisemita.
To se naštěstí nepodařilo.
Proti tomuto rozsudku okresního soudce podalo odvolání samo generální státní zastupitelství.
V tomto ohledu se nyní začíná znovu."
Odvážní lékaři se pandemie korony nemohli zúčastnit.
Její svědomí a lékařská povinnost péče o pacienty by jí to nedovolily.
"To bylo prostě šílené a já jsem si řekl, že o tom nemůžu mlčet."
Častým důsledkem bylo opovržení rodinou a marginalizace.
"V té době mě opustil i můj partner.
Předtím jsem s ním byla pět a půl roku a on také řekl: A já jsem mu řekl: "Ano, ty s tím nesouhlasíš
a já se řídím opatřeními a už s tebou nemůžu být.
Celý můj život se za mnou opravdu zhroutil.
Takže se proti mně zpočátku obrátila i část mé rodiny."
"Co se týče mé rodiny, jsem samozřejmě velmi šťastný.
Moje žena a nejstarší dcera - ano, tady začínají emoce - mě velmi podporovaly, ostatní členové rodiny ne, jako je tomu všude."
Tyto osobní rány osudu ji však nepřiměly pochybovat o svém přesvědčení a činech.
"Rozhodně to stálo za to. Rozhodně to stálo za to, že jsme to riskli, i kvůli sobě."
Protože jejich vděční pacienti a příznivci dodali svým již uvězněným korunním hrdinům sílu a podporu,
kterou v těchto těžkých chvílích tak zoufale potřebovali.
"Jak jste se cítil v těch chvílích, kdy jste slyšel ty lidi venku?"
"To bylo nepopsatelné... Bylo to skvělé.
Takový příběh nemůžeš vyprávět..."
"Ale my jsme vám to říkali.
Na těchto 15 případech jsme ukázali, jak brutálně se systém mstí těm, kteří se nepodřídí.
Dokumenty, jako je tento, jsou v boji proti této nespravedlnosti nesmírně důležité.
Podporujte prosím naši práci i nadále. Ale dnes je to všechno o hrdinech z Corony.
Všechny tyto odvážné lidi jsem mohl navštívit. Vyslechl jsem si jejich příběhy.
Až do morku kostí mnou otřáslo, když jsem se jim podíval do očí a na vlastní kůži zažil
a pocítil, co se jim a jejich rodinám stalo.
Loveni, pronásledováni, ostrakizováni. Čelí sociálnímu a ekonomickému úpadku.
Většinu z nich už nelze napravit. Můžeme je však podpořit nyní.
Morálně tím, že se na ně nezapomíná, ale také finanční pomocí.
Protože těmto lidem hrozí ekonomický krach.
Nákladná trestní řízení, zmrazené finanční prostředky, zákazy výkonu povolání.
Tito poctiví lékaři se nyní potýkají s ničím, protože do toho tehdy dali všechno.
Pro své pacienty, pro nás a pro naše děti.
A nyní chceme být těmto lidem k dispozici.
AUF1 ode dneška vybírá dary pro tyto lékaře.
Přispějte těm, kteří tehdy riskovali vše a obětovali vše pro nás.
Přispějte prosím hned! Každý příspěvek se počítá. Děkujeme!"