"Toto je najväčší lekársky zločin všetkých čias. Humanitárna katastrofa nevídaných rozmerov."
"To ti nikto neodpustí."
"Prosím, okamžite opustite túto oblasť!"
"My sme ľudia! My sme ľudia!"
"Máte so sebou masku? Nasaďte si ju, inak opustite námestie!"
"Očkovanie je viac-menej bez vedľajších účinkov."
"V mojom susedstve zomrelo v jeden deň deväť ľudí po očkovaní v našej ubytovni."
"Všetci lekári, ktorí teraz očkujú, sa budú musieť zodpovedať za svoje činy. Najneskôr pred Bohom."
"Nemáme tu žiadny smrtiaci vírus.
Nemáme tu medicínsku pandémiu, ale kriminálnu pandémiu."
"V súčasnosti skutočne zažívame tyraniu neočkovaných."
"Teraz naozaj dôsledne zakročte proti týmto popieračom koronavírusu a bojovníkom proti očkovaniu."
"Musíme tu brániť demokraciu."
"Hrôzy éry koruny. Pre niektorých sú hlboké, pre iných sa zdajú byť zažehnané.
Ale pre tých lekárov, ktorí v ére masiek a očkovania odvážne vzdorovali, aby zachránili a
ochránili ľudí, to ešte zďaleka nie je koniec.
Naopak, mimo očí verejnosti sú stále prenasledovaní, prenasledovaní a ostrakizovaní
pomstychtivým, nemilosrdným a ovládajúcim systémom.
Systém, ktorý neodpúšťa skutočnosť, že odpor proti korunným lžiam umožnili z veľkej časti práve títo lekári,
kým sme útok na ľudstvo mohli odraziť všetci spoločne.
Ak ďalší útok globalistického režimu na ľudí, ktorý je zo dňa na deň útočnejší, ak sa tento ďalší útok odkloní cez zdravotnú dráhu,
potom sa disidenti postavia do cesty vytúženej svetovej vláde.
V ceste im stoja najmä lekári, ktorí sa neriadia príkazmi politiky, armády a farmaceutického priemyslu, ale chcú zostať
ochranným štítom pre pacientov v súlade s Hippokratovou prísahou.
A práve preto majú byť naši hrdinskí lekári teraz v tichosti zničení ďaleko od očí verejnosti.
Títo odvážni ľudia, o ktorých médiá mlčia, majú byť potrestaní, ekonomicky a sociálne zničení a potom zabudnutí.
Ale my sme na nich nezabudli.
Pätnásť z týchto odvážnych ľudí sme navštívili v mene všetkých ostatných, ktorí nespolupracovali s režimom koronavírusu.
V Nemecku, Rakúsku, Švajčiarsku a dokonca aj v Tanzánii.
Pretože svet sa musí dozvedieť o osude odvážnych lekárov.
Ukazujeme, ako sú títo tichí hrdinovia dodnes prenasledovaní, šikanovaní a prenasledovaní systémom."
"Do dvoch týždňov od začiatku očkovania boli v domácnostiach hlásené úmrtia.
Áno, bolo to v januári 2021 a ja som plakala. Bože môj, áno.
Vedel som, že nemôžem urobiť chybu.
Ale netušil som, že sa to tak rýchlo zhorší.
Volám sa Sucharit Bhakdi. Špecializujem sa na mikrobiológiu a epidemiológiu infekčných chorôb."
"Keď sa to začalo, vedel som, vedel som už rok vopred, že niečo také príde.
[Volám sa Heinrich Habig. Som všeobecný lekár, lekár naturopatie, akupunktúry a manuálnej terapie."
"V skutočnosti som si pomerne skoro uvedomil, že nejde o zdravie obyvateľstva, ale že za tým je zámer a že tento
zámer zahŕňa nielen zavedenie určitých, povedzme, bludov v obyvateľstve, ale aj budovanie obrazu nepriateľa.
[Volám sa Thomas Külken. Som všeobecný lekár a špecializujem sa na antropozofickú medicínu."
"Tlač ho prezentovala ako smrtiaci vírus. Takže ste museli byť spočiatku opatrní.
Nemohol som vedieť nič lepšie.
Podozrenie, že niečo nie je v poriadku, som mohol nadobudnúť len vďaka svojmu vzdelaniu v oblasti
infektológie, epidemiológie a očkovacieho kurzu Ehrengut, ktorému v Hamburgu stále vzdávam hold.
Cítim sa pacientom zaviazaný. Usmernenia pre to stanovil sám pán Hippokrates.
A neviem si dobre predstaviť, že by sa v roku 2020 pod vplyvom WHO zrazu mohla táto prísaha,
tento lekársky záväzok voči pacientom, porušiť.
Volám sa Gerald Kienecker. Som špecialista na oftalmológiu.
Ďalej som sa vzdelával v patológii, internej medicíne a intenzívnej medicíne."
"60 % lekárov bolo presvedčených, že opatrenia sú správne.
A tak som sa mohol pozrieť na svojich kolegov a potom som si pomyslel, prečo sa zúčastňuje toľko ľudí?
[Volám sa Dr. Walter Weber.
Som internista v Hamburgu, špecializujem sa na psychosomatickú medicínu a liečbu rakoviny a som registrovaný lekár už 53 rokov."
"Od začiatku mi bolo jasné, aj na základe mojich skúseností z kliniky s kolegami, ktorí niekedy skolabovali v dôsledku
dýchania pod maskou, že maska predstavuje zdravotné riziko.
Ani v roku 2020, na začiatku pandémie, neexistovali dôkazy, že by masky mohli nejakým spôsobom chrániť pred vírusovým ochorením.
Volám sa Wolfgang Urmetzer, som špecialista v odbore anestéziológia s dodatočnou kvalifikáciou v
akupunktúre, naturopatii a tradičnej čínskej medicíne."
"Fungovalo to len preto, že ľudia boli v masovej psychóze.
Pretože médiá s tým jednoducho súhlasili. Bez médií by to nefungovalo.
Bez tohto... tohto bombardovania, bez toho všetkého... dokonca aj v lekárskych časopisoch, v
odborných časopisoch, tie nezmysly, ktoré napísali!
Pred piatimi rokmi ste si to nemohli dovoliť. Všetci by sa pýtali, či to ešte máš?
"Na začiatku som dostal veľa... V reakcii na tieto prvé videá som dostala neuveriteľné množstvo e-mailov, v ktorých
mi ľudia ďakovali za to, že som ich zbavila strachu, a hovorili mi, aké dôležité je to, čo robím.
A bolo tam veľa videí, ktoré hovorili, že by ste mohli byť odvážni.
A ja som sa spýtal, prečo som odvážny? Som len ORL špecialista.
ORL špecialista je odborník na bežné prechladnutie, pretože sa tým živí.
O koronavírusoch vieme všetko. Takže v tomto ohľade som si vytvoril názor.
Snažím sa ľudí upokojiť, som pohotovostný lekár a na to nemusím byť odvážny.
Volám sa doktor Bodo Schiffmann, špecialista na ušné, nosné a krčné lekárstvo a urgentnú medicínu."
"Vždy som bol kritický človek.
Takže ak je niečo nadiktované zhora bez argumentov, ťažko sa tomu prispôsobujem, zo zásady to nerobím.
A vždy viem, že ak sa niečo predáva so strachom a panikou, bez akýchkoľvek skutočných argumentov, niečo nie je v poriadku.
Volám sa Ronald Weikl.
Som gynekológ a všeobecný lekár so špecializáciou na naturopatiu a spoluzakladateľ a podpredseda MWGFD,
Spoločnosti lekárov a vedcov za zdravie, slobodu a demokraciu."
"Takže sme boli očiernení a kriminalizovaní v jednom kroku a naozaj to dospelo do bodu, keď sa s
nami lekármi zaobchádzalo ako s vážnymi teroristami.
Tú, v ktorej sa rozleteli vchodové dvere a lekári boli hodení na zem a spútaní za chrbtom pred očami svojich detí.
Áno, o to ide, pretože som mal vydať falošné zdravotné potvrdenia podľa paragrafu 278 Trestného zákona alebo ako sa to volá.
Volám sa Rolf Kron, som všeobecný lekár a homeopat."
"Snažil som sa okamžite informovať politikov, novinárov a kolegov lekárov o všetkých týchto chybách v
tomto príbehu o korune a nikdy som nedostal odpoveď.
Ani odpoveď typu: "Thomas, ty si blázon" alebo niečo podobné, jednoducho žiadna odpoveď.
Bolo to veľmi desivé.
A potom som si uvedomil, že do môjho zatknutia boli zapletení dvaja právnici, ohovárač aj starosta kantónu Aargau, teda
právnici, ktorí si mysleli, že o koronavírusoch vedia viac ako ja ako lekár s doktorátom z imunológie a virológie.
Myslím, že to hovorí za všetko, však?
A preto ma to celé veľmi povzbudilo.
Nedovolím, aby ma dvaja nafúkaní laici, ktorí nemajú ani poňatia o tom, o čom hovoria a o čom je Corona, zneistili.
Nie som typ človeka, ktorý musí mať pravdu. Sedia v parlamentoch a tak ďalej.
Ale ak mám pravdu, budem si svoje práva obhajovať.
A predovšetkým išlo o obyvateľstvo, o jeho informovanie.
A nebola to len banálna záležitosť, ale otázka života a smrti.
Volám sa Thomas Binder, som kardiológ a internista a mám doktorát z imunológie a virológie."
"Všetko to boli nezmysly, vrátane zatvárania starých ľudí do domovov dôchodcov a nevpúšťania žiadnych návštev a nechania ich
zomrieť osamelých a osamelých bez návštev a predovšetkým ubližovanie deťom a
niekoľkomesačné zatváranie, zatváranie škôlok a škôl.
Liečil som a zažil som veľa detí, ktoré počas tohto obdobia prepadli ťažkým depresiám, ktoré mali naozaj nočné mory, poruchy
spánku, poruchy príjmu potravy, ktoré buď jedli veľa, alebo vôbec nič, ktoré celé veky trávili len hraním sa na
mobilných telefónoch, počítačoch alebo herných konzolách.
Povedali, že už nechcú žiť, pretože pre niektoré deti to bola polovica ich života, tieto opatrenia.
Bolo to šialené a povedal som si, že o tom nemôžem mlčať.
Volám sa Dr. Carola Javid-Kistel, som lekárka homeopatie."
"Všimla som si, že moja ordinácia bola zrazu prázdna, keď udrela pandémia, a kantonálna nemocnica, kde som v
tom čase musela vykonávať svoje služby, pohotovostné služby, bola zrazu úplne prázdna.
Nemocnica bola prázdna, poslali nás domov, nesmeli sme sa ani dostaviť do služby, lebo by to stálo kantonálnu
nemocnicu peniaze, a vôbec nerozumiem svojim kolegom lekárom.
V tejto rotácii slúži 70 ďalších kolegov všeobecných lekárov a iba piati sa odvážili podpísať list, ktorý som
vtedy napísal švajčiarskemu ministrovi zdravotníctva.
Desať ľudí mi povedalo, že som sa zbláznil, že to, čo robím, je nebezpečné, a to ma viedlo k tomu, že som sa rozhodol
pripojiť k odporu v tom zmysle, že som povedal, že sa nezúčastním a že mojou úlohou ako lekára je zvýšiť hlas.
Volám sa Andreas Heisler, som špecialista v odbore všeobecné a interné lekárstvo a už 20 rokov
pracujem ako praktický lekár vo vlastnej ambulancii."
"Začal sa skutočný hon na lekárov, ktorí sa odmietli poddať.
Tak to bolo pôvodne aj v tomto prípade pod jednoducho vymysleným obvinením: vydávanie osvedčení bez skúšky.
Potom sa pozreli do spisov, videli, že sú tu všetky, že výpovede sú zdokumentované.
Pacientov, ktorí tu boli a mali potvrdenie odo mňa, sa potom pýtali aj na to, či boli v ordinácii, prečo boli
v ordinácii, prečo si nevyžiadali potvrdenie od svojho rodinného lekára, ale ďalej v Staufene.
Takže tomu naozaj prišli na koreň a nepriamo cez políciu viem, že po tomto výskume by
malo byť trestné stíhanie skutočne zastavené.
A potom ma nahlásil učiteľ, ktorý kontroluje vysvedčenia žiakov a kolegov vo svojej škole.
A polícii jednoducho tvrdil, že certifikáty videl, ale majitelia týchto certifikátov vôbec neboli chorí.
Naozaj musíte povedať, že toto súdne pojednávanie bolo absurdné od A po Z vo všetkých situáciách, až po to,
že sudkyňa bola taká zaujatá, taká spanikárená z vírusu.
Museli sme - hoci v súdnej sieni už neboli povinné masky, v celej súdnej budove - masky FFP2 a dôkaz boli vyžiadané špeciálne pre
tento súdny proces a neustále sa vetralo, a keď som povedal niečo, čo ju rozrušilo, vždy si
dezinfikovala ruky a ... takže to bolo bizarné."
"Na takúto situáciu sme už v podstate pripravili spisy s maskovacími certifikátmi, teda od pacientov, ktorí
prišli len kvôli maskovacím certifikátom, ale aj tak nás prekvapilo, že k tejto razii došlo pomerne neskoro.
Samozrejme, znamená to aj to, že budete mať niekoľko bezsenných nocí, kým sa so situáciou do istej miery vyrovnáte,
potom viete, že sa niečo chystá, že sa vedie vyšetrovanie, že musíte počítať s trestným konaním."
"Volali mi ľudia, pán Kienecker, mám sa dať zaočkovať?
Zakričala som do telefónu: Nie!
Nie s dôsledkami. Prišiel výkonný riaditeľ a všetko obrátil naruby.
Kieneckerova partnerka Claudia Schöneová tiež musela zažiť hrozné veci.
Bolo to tak, že túto domovú prehliadku alebo vniknutie, zásah v mojej ordinácii vôbec nepovolil sudca.
Každého z týchto príslušníkov verejného poriadku, boli štyria, ako aj policajtov som sa pýtal na súdny príkaz.
Všetci odmietli uviesť svoje mená alebo ukázať občiansky preukaz.
Takže v prvom rade vedeli, že robia niečo zlé.
Nakoniec vyšlo najavo priznanie jedného z nich, ktorý vypovedal, že prišli v mene vedúceho
oddelenia zdravotníctva, aby skontrolovali situáciu.
Každý, kto pozná heslá takýchto autoritárskych systémov, vie, čo to znamená.
To znamená agresivitu, násilie, veľmi drastické správanie.
Všetci ľudia vás neustále vyhľadávali, približovali sa k vám, a tak vždy hľadali nejaký fyzický kontakt.
To znamená, že by ste sa mali brániť. Áno? Takto. To bola čistá provokácia.
Hľadali dôvod na boj. Potom som zrazu počul volanie o pomoc: Gerald, Gerald, áno?
A potom som sa pozrel cez tie dvere vzadu v ordinácii a uvidel som čiernu postavu, obrovskú, ako beží za
Klaudiou s vysoko zdvihnutou päsťou, päsťou zdvihnutou na úder.
Prosím, zostaňte späť!
Haló? Gerald? Haló, Gerald? Tu je úrad pre verejný poriadok.
Odíďte, prosím, a potom sa ma ani nedotýkajte! Choď preč! Choď preč!
Choďte preč! Nemáš právo tu zostať! Vypadni odtiaľto!"
"V porovnaní s tým, čo som počul od kolegov, som mal pri hľadaní domu šťastie.
Takže tam neboli žiadni čierni muži, nebolo tam žiadne násilie, neboli tam žiadne, čo zvyčajne počujete,
zdevastované byty alebo zničené veci, nič z toho tam nebolo.
Ale ja som mal inú situáciu, ktorá bola jednoducho neuveriteľná, neuveriteľná a nakoniec zvrátená.
Takže polícia zazvonila o šiestej ráno, nikto neotváral, lebo som nepočul zvonček a
vzadu máme leva s krúžkom a oni naňho búchali.
Zobudil som sa z toho a potom som videl po celom sídlisku, neviem, desať alebo dvanásť policajtov s reflektormi,
Budovu takpovediac obkľúčili a potom sa štyrom alebo piatim z nich podarilo dostať dovnútra,
Chceli ma zobrať ako svedka v prípade proti pacientovi, ktorý nosil masku v Norimbergu, to bolo pozadie.
Taký bol postup na poludnie, čas bez konca, ja by som šoféroval, ukázal som im, tu sú doklady, tu je
moja taška, všetko je zbalené, budem šoférovať sám.
Nie, vzali ma so sebou.
Dcéru uložili do postele, bola ešte v posteli a spala, celá potme, do tváre jej svietil reflektor, teda baterka.
Sú to jednoducho traumatizácie, ktoré sú podľa mňa systematické.
Takže sú naozaj tak špeciálne poučení, pretože to nedáva zmysel.
Potom ma odviezli, dvaja policajti, v tomto mikrobuse do Norimbergu, čo tiež nie je žiadny
luxus, cestovať v niečom takomto za mrežami.
Potom som bol v podzemí norimberského okresného súdu, v cele, ešte hodinu alebo dve, pretože,
ako som povedal, bolo skoro, bolo príliš skoro.
To bol tiež zážitok, takže ste v trezore, má to takú vibráciu, že ste hlboko v žalári, potom ma v istom momente policajt
odtiaľ vyviedol a potom ma viedol rovno na súd, len ako svedka.
Takže je to jednoducho nad rámec zákona a poriadku."
"Vo Švajčiarsku bol Dr. Binder tiež napadnutý veľmi zvláštnym spôsobom.
Ospravedlnenie bolo viac než zaujímavé.
Áno, nebol som primárne prenasledovaný úradom alebo štátom, ale jeden ohovárač, ktorého dobre poznám, ma obvinil, že sa
vyhrážam, že som ozbrojený a že mám psychiatrickú anamnézu.
Potom sme informovali policajného šéfa kantónu Aargau a ten spustil túto šialenú operáciu, do
ktorej bolo nasadených celkovo 60 policajtov.
Bolo to 12. marca 2020, keď som chcel ísť na týždeň na dovolenku.
A tesne pred koncom, asi o pol jedenástej, som skončil a krátko po desiatej som si chcel dať espresso v malej kuchynke.
A potom som prešiel okolo vchodových dverí, ktoré sú sklenené.
A potom som cez vchodové dvere uvidel policajtov vonku na chodbe.
Na schodoch vedúcich hore asi päť až desať, na schodoch vedúcich dole asi päť až desať, a naozaj drsní
policajti s jasnými nepriestrelnými vestami a policajné hliadky namierené na cvičné dvere.
Okamžite som sa vrátil k počítaču a na Twitter som napísal tweet v znení: "Pomoc, ide po mňa polícia.
Na sociálnych sieťach to vyvolalo veľký rozruch.
A potom som mohol zavolať aj dcére, pretože som si pomyslel, áno, čo sa so mnou teraz stane?
Nakoniec ma zastrelili a povedali, že to bola sebaobrana, takže chcem informovať určitých ľudí,
čo sa deje, pretože to bola vtedy desivá situácia.
Potom mi niekto zavolal na mobil.
Bola to pani, povedala, áno, dobrý deň, mali by ste prísť pred dvere, pred dvere ordinácie.
Áno, prečo by som mal prísť k dverám? Áno, potom vám to povieme, povedala.
Áno, a potom som vybehol s mobilom v ruke, s mobilom v ľavej ruke, otvoril som dvere a ona mi povedala: "Nechajte si
mobil v ruke, aby som vám mohol dať pokyny, otvorte dvere!
Otvoril som dvere: A tak vystúpte a zdvihnite ruky!
V ľavej ruke som mal mobil a pravú ruku som mal zdvihnutú, potom som sa opäť otočil na os, aby bolo vidieť, že nemám pri sebe
desať kalašnikovov, ručných granátov a podobne, hoci som nemal vôbec žiadne zbrane, žiadne známky
násilia, ktoré by bolo vidieť, hovorilo sa: Prístup!
A potom na mňa skočili asi traja z tých chlapov, stiahli ma na zem, hlavou som udrel o zem, bola tam malá rana, nič vážne, ale
vždy trochu krvácala a potom som si ľahol na brucho a zviazali mi ruky na chrbte a tak ďalej, ťažko odhadnúť
čas, ale mám pocit, že po niekoľkých minútach som povedal, hej, chlapi, už nemôžem dýchať.
V USA bol raz známy prípad farebnej osoby a áno, mohol som sa postaviť.
Potom z výťahu vyšli dvaja policajti v normálnych uniformách a ja som ich poznal.
Áno, Thomas, poď dole, upokoj sa a my sa na to pozrieme.
Keď ma zatkli, po hodine zistili, že som neporušil žiadny zákon, a preto ma nemohli zatknúť.
Potom však za mnou poslali lekárku, aby skontrolovala, či som schopný postaviť sa pred súd, hoci som nemohol byť uväznený,
a vyhlásila, že som nebezpečný sám sebe a chorý na korunu.
Vymyslela novú diagnózu, ktorá sa v ICD nenachádza.
Mojou predpokladanou zbraňou bola vojenská pištoľ, ale tá bola uložená doma.
V roku 1980 som vstúpil do švajčiarskej armády, samozrejme, že som musel, bol som vtedy členom zdravotníckeho
zboru ako študent medicíny a tamojšia výzbroj nie je útočná puška, ale pištoľ, čo bola osobná výzbroj.
Neskôr som si ju ako nadporučík nechal, a keď som pred 15 rokmi odišiel z armády, uložil som si ju doma, bez nábojov, čo
je vo Švajčiarsku úplne normálne a legálne; spravidla si po skončení vojenskej služby nechávate svoju osobnú zbraň.
A práve tam bol uložený 15 rokov.
Keď ma zatkli, polícia sa ma samozrejme pýtala, kde je zbraň, kde je zbraň?
Aký druh zbrane? Áno, máte pištoľ. Áno, počkajte, myslíte moju vojenskú pištoľ?
Áno, je už 15 rokov uskladnený doma.
Potom som im povedal, kde, tiež som im povedal, ale nedostanú to teraz, nejako o polnoci?
Moja žena sa bojí, dostane infarkt, ak tam teraz pôjdeš, prosím, priveď ju zajtra.
Ešte o jednej v noci vošli do domu mojej ženy, nepočula zvonček, tak vošli dnu s mojím
kľúčom a napadli ju v posteli v štýle Ramba.
Takže ona mohla mať aj mŕtvicu v tú noc, takže to bolo naozaj, bolo to ťažké, takže ten
Rambo, to je neuveriteľné, čo tam urobili.
A potom som bol najprv 36 hodín v izolačnej cele.
V ľudovej reči je to gumová izba, všetko je pravda, až na to, že nie je gumová, je to len izolačná cela a posteľ je
len matrac a záchod a umývadlo sú navrhnuté tak, aby ste sa nemohli obesiť alebo zraniť alebo niečo podobné.
A bol som tam 36 hodín bez toho, aby som vedel, prečo som tam, bez toho, aby som predtým navštívil právnika,
to znamená, že to všetko bolo vážne nezákonné, však?
A potom som bol cez Veľkú noc 36 hodín sám, však?
Na Veľkú noc, v nedeľu, som ležal na tomto matraci a väčšinou som chodil po posteli, však?
Prvá vec, ktorú som urobila, bolo, že som matrac oddialila od steny, aby som mohla chodiť okolo postele.
Nikto nemôže ležať v posteli 36 hodín, však? Nie je tu žiadne kreslo, nič.
A samozrejme, mal som veľa času o tom premýšľať a áno, premýšľal som o tom, takže čo sa deje?
Nechápem to, však?"
Dr. Bodo Schiffmann opustil kvôli situácii svoju rodnú krajinu a teraz žije so svojou rodinou v Tanzánii.
Predtým musel v Nemecku prežiť niekoľko náletov.
"Mali sme domovú prehliadku v našich súkromných izbách a priestoroch ordinácie a po nej sme boli naozaj traumatizovaní.
A to bolo vo februári 2021.
Hlavným cieľom mojich domových prehliadok je dať vedieť susedom a zastrašiť ich.
A ide o to, že vás to traumatizuje, pretože pre mňa je to ozbrojená lúpež vykonávaná štátom, pretože vám berú veci.
A my sme boli naozaj takí, že keď prišiel poštár alebo niečo podobné, vždy sme si mysleli, že zase príde polícia.
V každom prípade prišli.
Musíte si predstaviť, že tu išlo o to, či bolo vydaných niekoľko maskovacích certifikátov, a oni chceli
skonfiškovať všetky naše zložky pacientov s 85 000 pacientmi.
A musíte vedieť, že prvá domová prehliadka v ordinácii viedla k tomu, že prokuratúra prípad oficiálne uzavrela.
Inými slovami, pozrela sa na certifikáty a potom povedala, áno, sú oprávnené, to je v poriadku.
A oficiálne zrušil prípad údajného vydávania falošných certifikátov masiek.
A predsa prišli znova. To dáva celej veci zvláštnu príchuť.
[Niekto príde a ukáže vám papier. Bol tam dokonca aj prokurátor.
A hneď nám povedal, že v našich skúšobniach máme rovnaké vybavenie.
A potom mi povedali, aby som išiel na sál a moja žena tam bola sama.
A naše deti boli na poschodí. Vošli sme aj do detských izieb.
Deťom bolo odobraté niečo, čo nie je dovolené.
Išlo o zničenie praxe.
Je jasné, že ak... odoberiete veci a potom sudca tiež podpíše, že 85 000 údajov o pacientoch môže byť zobrazených.
To bol dôvod, prečo som prestal pracovať ako panelový lekár.
To znamená, že sme vrátili obe naše licencie zdravotnej poisťovne."
Dr. Carolu Javid-Kistel, ktorá utiekla do Mexika, úrady niekoľkokrát navštívili aj v jej neprítomnosti.
"Takže som bol obvinený, pretože som svojim pacientom vydával potvrdenia o oslobodení od masky.
Musím povedať, že liečim 80 až 90 percent detí a dospievajúcich a vydal som veľa potvrdení.
Vydal som veľa očkovacích preukazov, čo bolo neskôr aj podnetom, prečo sa uskutočnili tieto policajné razie.
Celé sa to potom zopakovalo ešte trikrát, až som skutočne zatiahol za šnúru a v podstate som sa
len zamkol na tréningu a zamkol som sa aj doma.
A po tretej policajnej razii, ktorá bola vo februári, začiatkom februára 2022, sa u mňa vyvinula taká silná posttraumatická
úzkostná porucha alebo posttraumatická stresová porucha, že som sa naozaj všade zamkla a do ordinácie alebo do svojho domu som
púšťala len vybrané osoby, že som mala nočné mory, že sa mi snívalo, že ma odvedú, že mi nezoberú len spisy, ale že ma odvedú
a zavrú a potom ma tiež chcú prinútiť, aby som sa dala zaočkovať proti koronavírusu, a že som mala v sne nôž v
ruke a potom som sa bodla a zobudila som sa v studenom pote.
Vtedy som si povedal, že musím bezpodmienečne odísť z Nemecka, a rezervoval som si dovolenku v Mexiku."
Z dovolenky sa stali dva roky. Počas jej neprítomnosti nasledovali ďalšie dva nájazdy.
Dr. Javid Kistel sa nechcel vrátiť do Nemecka. Chýbala jej však rodina.
"Som rodinný typ.
Sama mám tri dospelé deti, štyri vnúčatá a, samozrejme, mám aj matku v Nemecku, nevlastného otca a súrodencov.
A mnohých z nich - väčšinu z nich - som teraz nevidel dva roky, takmer vôbec, keď som bol v Mexiku.
A potom sme sa jednoducho odvážili ísť na rande do Švajčiarska, do Zürichu.
A ja som povedal: "Dobre, Švajčiarsko nie je Nemecko. Švajčiarsko je neutrálne.
Švajčiarsko tiež nie je členom EÚ. Bude to v poriadku.
Bohužiaľ, nepátral som po tom, či je na mňa vydaný zatykač, pretože medzitým som sa nejako dostal do situácie.
Myslel som si, že medzinárodný zatykač možno vydať len na násilné trestné činy, trestné činy s následkom smrti, takže vraždu,
neviem, zabitie, založenie teroristickej organizácie alebo obchodovanie s ľuďmi, obchodovanie so zbraňami, niečo podobné.
Potom som si povedala, že dobre, s mojimi certifikátmi do toho vôbec nespadám.
Neodvážia sa. Áno, zďaleka nie.
Na letisko v Zürichu som priletel 1. decembra 2023, teda minulý rok.
Pri vstupe do krajiny som pri pasovej kontrole predložil svoj pas.
A videl som, ako sa tvár dôstojníka, ktorý ju skenoval, zmenila.
A ona mi hneď povedala: v Nemecku je niečo proti vám.
Nemôžem vás pustiť. Teraz musíš ísť so mnou.
A potom povedali, áno, teraz ma musíme takpovediac uväzniť, a dali ma do cely dva krát dva metre, do takejto miestnosti.
Musel som sa úplne vyzliecť a bol som kompletne prehliadnutý.
Len tak tak som ich dokázal zastaviť, aby sa mi nedostali do otvorov, pretože som povedal, že som nikdy nemal nič spoločné s
drogami, nikdy v živote som nefajčil jointa a nemám nikde ukryté žiadne drogy, tak to nerobte, inak budem naozaj hlasno kričať!
A to kvôli 16 atestáciám masiek. Európsky zatykač pre 16 atestácií masiek!
Nemyslela som si, že je to možné, a stále som sa pýtala a chcela som si to odfotiť a hneď poslať právnikovi.
A potom povedali, že to nie je dovolené a všetko mi samozrejme zobrali.
Moje peniaze, pas, mobilné telefóny, batožina, všetko bolo preč.
Vtedy som bol v tejto cele úplne sám a pomyslel som si, že svet sa už chýli ku koncu.
A potom som bol zadržaný celkovo dvanásť dní, z toho jedenásť dní v Zürichu.
A potom som vyjednával so švajčiarskym právnikom, ktorého som ešte musel zavolať, nie vyjednával, nie, povedal mi, že by
som sa mal jednoducho vydať do Nemecka, pretože ak by som sa nevydal, vydávacie konanie vo Švajčiarsku by mohlo trvať až rok.
A za kauciu 30 000 eur, ktorú musela moja rodina v krátkom čase zložiť - nikto z nás nemal toľko peňazí - ma potom 12. decembra
prepustili z väznice Schwäbisch Gmünd, kam ma previezli 11. deň - takže som bol v Schwäbisch
Gmünde ešte jeden deň - a potom ma prepustili."
Doktorka Bianca Witzschelová zostala v rodnom Nemecku ako rezistentná lekárka.
To sa jej stalo osudným.
Vo februári 2023 ju saská justícia zatkla a uvalila na ňu väzbu.
Obvinenie sa týkalo falšovania dokumentov vo viac ako 500 prípadoch pri vydávaní osvedčení o maske a očkovacích preukazov.
Chceli sme sa porozprávať s odvážnou lekárkou Dr. Witzschelovou počas jej väznenia, ale
väznica zablokovala akýkoľvek pokus o kontakt s ňou.
Bianca Witzschelová nebola ani informovaná o našich opakovaných otázkach a nedostali sme povolenie na filmovanie.
Opakované pokusy o kontakt boli bezvýsledné.
Lekárka Bianca Witzschelová strávila takmer rok a pol v koronavírusovom žalári očkovacieho režimu.
"Nebol som si vedomý žiadnej viny.
Všetky certifikáty som úhľadne zhromaždil v priečinkoch, pretože som si myslel, že tu robím niečo dobré.
Môžem s istotou povedať, že som sa osobne stretol so všetkými pacientmi, ktorým som vydal potvrdenie, alebo
som vedel, že títo pacienti existujú a že majú sťažnosti.
Takže až do chvíle, keď toto pátranie náhle vtrhlo ako zo zálohy, som si bol vlastne istý, že sa mi to nestane.
A potom tu bol tento 16. december 2020.
V tom čase som bol doma, pretože som si niekoľko týždňov predtým pri páde zlomil stavec.
Osem týždňov som bol práceneschopný a musel som chodiť s barlami a korzetom.
Bolo niečo po ôsmej, keď moja žena zrazu povedala: "Ale veď k nám jazdí toľko policajných áut.
Čo sa deje? Ešte som ležal v posteli a potom som vstal.
Potom prišli: Máme príkaz na prehliadku a musíme prehľadávať celý dom.
Len som si pomyslel, prosím, čo? Áno, kvôli tvojim certifikátom masky.
Čo robíte v mojej ordinácii, v mojom dome? V mojej praxi možno, ale prečo ju
prehľadávať? Existujú aj iné spôsoby, ako to objasniť.
Áno, majú príkaz, musia všetko vidieť.
Potom týchto desať ľudí prešlo všetky izby, zobrali notebooky, mobilné telefóny, dokonca aj mojej manželke - moja dcéra tu
ešte bola -, prehľadali detské izby, otvorili všetky skrine, nočné stolíky, čo je tam, čo to má spoločné s certifikátmi?
Celá vec trvala štyri hodiny a v tom istom čase prebiehala v ordinácii prehliadka - zavolala ma moja pomocníčka, ktorá
tu robila administratívnu prácu -, kde na moju pomocníčku vybehol vyšší policajný dôstojník, ktorý viedol vyšetrovanie:
Musíte dosvedčiť, že váš šéf je zločinec.
Potom sme to doslovne zaznamenali na súde.
Takže tam bola taká zaujatosť, bola zastrašená, mala potom naozaj veľké problémy.
Boli sme aj, no, ja som bola ako otrasená, myslela som si, že nič také neexistuje a cítite sa, akoby
vás znásilnili, zbili a ste potom úplne vyčerpaní.
Postihnuté sú najmä deti, ktoré sa tiež hromadne sťažovali.
Už sa nedokázali sústrediť. Mali nevoľnosť, bolesti hlavy.
Niektoré z nich sa v škole pod maskou zrútili a ja som tu v ordinácii mal veľa, veľa rodičov, ktorí mi to v slzách
povedali, vrátane detí, ktoré plakali, a je úplne jasné, že ako lekár tu musím konať a dať týmto ľuďom potvrdenie.
Obzvlášť smutný príklad, veľa smutných príkladov pacientov, bol príklad mladého dievčaťa, ktoré sa dostavilo so
svojou matkou v novembri 2020, z Bavorského lesa, a dievča masívne reagovalo na masku, s nevoľnosťou,
Bolela ju hlava, stratila chuť do jedla a matka ma požiadala - dieťa bolo tiež prítomné
-, aby som jej vystavil takéto potvrdenie.
Samozrejme, že som to urobil a o šesť mesiacov neskôr, 6. mája 2021, budú späť.
Pomyslím si, či potrebuješ ďalší certifikát?
Áno, potrebujeme ho. Čoskoro nás čaká slávnosť svätého prijímania a chceli by sme mať aktuálne platné osvedčenie.
Slávnosť prijímania sa konala 9. mája. Pokiaľ viem, bolo to 9. mája a v nasledujúci pondelok mi matka zavolala a povedala mi
strašné veci a povedala: Predstav si, sedíme v kostole s príbuznými, naše dievča sa veľmi teší na to prijímanie, vojde
kňaz s ministrantmi a zrazu zastaví omšu, lebo zistí, že to dievča v prvom rade alebo v lavici nemá masku, zavolá matku
dievčaťa do sakristie, preruší omšu - všetci čakajú, všetci sa pozerajú na to dievča - a potom povie: Áno, máte osvedčenie?
A potom vidí, že potvrdenie je od Weikla: "Áno, to je maskovací lekár, to nie je možné, nech príde polícia,
myslím, že celá vec spôsobila zdržanie viac ako 30 minút."
"Polícia sa ma spýtala: Môže vaša dcéra nosiť masku alebo nie? A ja som povedal: Nie.
- Spôsob, akým kňaz reagoval, bol prehnaný a zlý, a to zničilo prijímanie."
"Od farára, ktorý sa musí starať o blaho ľudí, mi to príde tak nevýslovne nesympatické."
"Prišli o šiestej ráno a takmer vám vyrazili vchodové dvere.
Samozrejme, hluk vás prinúti zísť dolu a pozrieť sa, čo sa deje.
A potom som len položil nohu pred dvere a otvoril ich.
Povedal som: Áno, polícia, ste teraz ruská mafia, ktorá si požičala uniformu z nášho kabaretu?
Najprv by som chcel vidieť váš preukaz totožnosti a príkaz na prehliadku. Nie, teraz otvorte dvere vy!
Potom poviem: "Nie, najprv chcem vidieť príkaz na prehliadku.
Nie, teraz otvorte dvere vy! A tlak na dvere sa stále zvyšoval.
Bol tam dvojmetrový kabinet, ťažko ozbrojený, veľký arzenál ľudí.
Áno, a viac-menej ma strčili do čakárne.
Chceli ma prinútiť nosiť masku v mojom dome, tak som povedal, že masku v mojom dome určite nosiť nebudem.
Áno, myslím si, že to zachádza príliš ďaleko.
A potom ma držali v čakárni.
Ako som povedal, mal som zavolať právnikovi, urobil som chybu, pretože som mal v ruke
telefón a povedal som, že teraz zavolám právnikovi.
Nie, nikomu nevoláte! Videl, že mám mobil v zadnom vrecku nohavíc.
A potom mi vzali aj to.
Zobrali mi dva mobilné telefóny, dva notebooky, pevné disky, daňové spisy, áno, dokonca aj listy pacientov z môjho
súkromného bytu na poschodí, ktoré ležali na príborníku.
Áno, dokonca sa vlámali do prenajatého bytu na poschodí.
Vyplenili stodolu a prehľadali garáže.
Musíte si to naozaj dopriať. Čo hľadajú? Čo hľadajú?
Takže by ma neprekvapilo, keby mi niekde v garáži našli detské porno, ani neviem ako, alebo vrece
kokaínu v mojej stodole, aby ma mohli nejako zatknúť.
Neviem, neviem. Takže sa naozaj cítite ako vážny terorista.
A to si už začína vyberať svoju daň.
Ďakujem Bohu, že som v to ráno bola sama, pretože si nemyslím, že by to môj syn tak ľahko prežil.
A predovšetkým, čo z toho nakoniec urobí tlač.
Do novín dali fotografiu, na ktorej je dlhý rad policajtov s modrými vedrami.
Áno, a bolo zaistených veľa dôkazov.
Zanechali tu neporiadok, bolo to naozaj neuveriteľné.
A áno, čo zostane, keď odídu?
Sedel som tu a triasol som sa, áno, a prišli moji pacienti a aj to napätie - rozplakal som sa,
pretože naozaj máte pocit... ani sa to nedá opísať."
Dielo Heinricha Habiga bolo tiež neopísateľné.
Nepozvaná návšteva prokuratúry sa skončila zadržaním.
"Podľa toho, čo som v ten deň počul, ma prokuratúra obvinila z vydávania nesprávnych očkovacích preukazov
alebo napríklad z toho, že som namiesto vakcíny aplikoval kuchynskú soľ, a to u 6 000 pacientov.
Niekedy o desiatej hodine dopoludnia - v bežný pracovný deň - sa otvorili dvere a jednoducho vošla prokuratúra v Bochume.
Pomyslel som si, čo som urobil zle?
Všetko sa muselo otvoriť, všetko sa muselo prezrieť, zozbierali sa všetky papiere, niektoré dávky očkovania, odpadkové koše, koše
na papierový odpad, kde boli veci, ktoré boli možno podozrivé, injekčné striekačky a tak ďalej, všetko sa zozbieralo.
Ľudia, ktorí prišli z mojej praxe, si ich takpovediac zobrali so sebou, keď prišli za mnou a povedali:
Ak máte očkovací preukaz, príďte s nami, urobíme vám krvný test! A niektorí chceli svojho
právnika, ktorý nebol oprávnený a tak ďalej.
Chceli nájsť veľa peňazí a nenašli žiadne, pretože tvrdili, že mi pacienti platili horibilné sumy za očkovacie
preukazy, čo už prokuratúra nemohla podporiť vo svojom návrhu na rozsudok kvôli výpovediam svedkov.
A potom prokurátor zrazu povedal mojej manželke: "Aha, práve som o tom premýšľal, aj na vás
podám trestné oznámenie, aj vás budem vyšetrovať.
Len tak z ničoho nič. Ako na to prišla?
No a potom povedali, že teraz ideme do vášho bytu, povedzte mi, kde je ten byt, inak vyrazíme dvere.
A potom hľadali čokoľvek v našom dome.
Predpokladám, že by v tom pokračovali aj teraz, pravdepodobne by mi každých pár dní prehľadávali dom s nejakým obvinením.
Potom sme sa presťahovali do samostatne stojacej budovy, ktorá patrila bratovi mojej ženy, ktorý nám ponúkol
pozemok v Dortmunde, a tak sme sa presťahovali, nasťahovali a odtiaľ sme každý deň prevádzkovali ordináciu.
Inými slovami, predal som veci, mám ľudí... police, stoly, stoličky, všetko, čo viac-menej máte v
ordinácii a čo nemôžete tak rýchlo niekam umiestniť.
Prokuratúra ma potom obvinila, že som veci predal za nižšiu cenu, než bola ich hodnota, a to úmyselne, pretože som potreboval
rýchlo zarobiť peniaze, aby som mohol financovať svoj útek.
Takže teraz mali konečne dôvod.
Takže si musíte predstaviť, že vám ráno povedia, že dnes bude návšteva, potom vás vyzdvihnú o 7.30, odvedú
do takejto miestnosti, áno, a tam už čaká táto žena.
Ale teraz vás nevyzdvihnú o 8.00, o 9.00, o 10.00, o 11.00, nikto vám to nepovie.
A potom sa opýtam: Prečo, a čo návšteva?
Nevieme, musíme zavolať na bránu, ani oni nič nevedia.
Takže sa celý čas necháte unášať.
Áno, vždy mi povedali, že som tam zadarmo, a nedostal som povolenie, potom ma chceli navštíviť vnúčatá,
a ani to nebolo povolené, a tak ďalej a tak ďalej.
Takže to bolo... áno, bolo to sabotované."
Táto sabotáž a neistota boli pre Fatimu Habigovú neznesiteľné.
"Bolo to naozaj zlé. Nedokážete si predstaviť, že by to bolo také zlé.
Môj manžel mi bol nejako odňatý, nikdy sme neboli oddelení, vždy sme spolu pracovali, všetko sme robili spolu, a zrazu tam nebol.
Keď ho vyzdvihli, nedovolili mi ani rozlúčiť sa s ním."
"Prvá demonštrácia, ktorú zorganizovala moja manželka, áno, nevšimol som si ju.
Vonku sa konala obrovská demonštrácia s bubeníkmi a transparentmi.
Áno, a mnohí ľudia mali na sebe aj tričká s nápisom Sloboda pre Heinricha, aj na súd prišli s týmito tričkami s nápisom
Sloboda pre Heinricha, čo sa sudcovi, samozrejme, nepáčilo.
A potom spievali piesne o slobode, áno, a áno, bolo to pôsobivé.
Bol to skvelý signál zvonku. Áno, vedel som, že na mňa nezabudli. To bolo skvelé.
A potom prišiel sudca, pamätám si, že to bol pán Yilmaz, turecký sudca, ktorý zrazu povedal: Vaše veci sú už pripravené.
Takže teraz som vedel, že ak sú veci pripravené v komore, potom sa zdá, že vydanie sa blíži.
A potom ma pustili von.
Boli tam všetci. Deti, bratranci a sesternice, všetci priatelia, právnici, úplne cudzí ľudia, niektorí aj z iných miest.
To bol ďalší vrchol."
"Ozývali sa však aj rozhorčené hlasy obyvateľov.
Urážky, obvinenia a dokonca vyhrážky smrťou.
Doktor Külken, ste v podstate mizerný Hans Wurst, presnejšie vrah, ktorý svojimi fanatickými, agresiou nabitými prejavmi podnecuje
hlúpych, manipulovateľných ľudí, aby sa zdržali prijatia zmysluplných opatrení na zastavenie
pandémie (v zátvorke, viete vôbec, čo je to pandémia?)."
Takže to sa stalo všetkým. Dostali vyhrážky smrťou.
Kriminálka sa potom na niektoré z nich pozrela bližšie, pretože išlo o trochu zvláštnu hrozbu vraždy.
"To bol jeden z dôvodov, prečo sme odišli, pretože sa nám vyhrážali smrťou.
Nie proti mne, ale proti rodine. Uskutočnili na mňa atentát.
Vozidlo zrazu oznámilo stratu tlaku, pravá predná pneumatika.
Okamžite som zabočil doprava a vzduch sa uvoľnil v rekordne krátkom čase.
A potom som niekoho zavolal do servisu a on vytiahol pneumatiky a povedal, že sú navŕtané.
To sa nestalo. Mám z toho aj fotografie.
Takže hovoria, že to je určite tento prípad, nikdy nič podobné nevideli.
Určite to bolo urobené s vŕtačkou, takže ak ste na diaľnici dostatočne rýchli, môže to prasknúť."
A tento útek Dr. Mechthild Schiffmannová dodnes ťažko znáša.
"Chýba mi ulica, kde sme bývali.
Bol to domov. Došlo k akémusi vykoreneniu."
"Na okresnom súde som bol odsúdený na dva roky a deväť mesiacov odňatia slobody nepodmienečne.
A prokuratúra sa najprv odvolala, pretože trest bol príliš mierny.
Takže na začiatku procesu, t. j. v odvolacom konaní, chceli tri roky plus a potom zvýšili svoj návrh na
štyri roky väzenia bez, t. j. štyri roky väzenia."
"Bolo to 30 dní vypočúvania, to je veľa.
Na druhý deň súdneho procesu mi bola ponúknutá dohoda: priznanie viny za 100 falošných zdravotných potvrdení.
Potom veľmi vysoká pokuta s maximálnou výškou 720 denných sadzieb, čo by pri sadzbe 100 eur zodpovedalo 72 000 eur.
A to samozrejme nakoniec vedie k odobratiu licencie na výkon povolania."
"Áno, rozsudok bol samozrejme fraška.
Takže nakoniec sa celá vec vopred prediskutovala medzi prokurátorom, sudcom a mojím právnikom.
Trest bol odsúhlasený a nakoniec - a presne to sa stalo - to bolo 14 mesiacov podmienečne na tri roky plus pokuta 1 000 eur.
To znamená, že celkovo bolo vznesených päť obvinení.
Takže dve obvinenia kvôli zdravotným potvrdeniam, jedno obvinenie z podnecovania k nenávisti,
urážky štátneho zamestnanca a ohovárania kolegu.
Dve obvinenia boli teda stiahnuté.
Ubezpečili ma tiež, že po odpykaní trestu budem môcť opustiť Nemecko na podmienku, že sa budem môcť vrátiť do Mexika."
"Samozrejme, že to bol sviatok pre novinárov, však?
Samozrejme, novinári potom mohli 15 mesiacov znova a znova písať, kedykoľvek som niečo povedal
alebo sa nejako príliš zviditeľnil na verejnosti:
Áno, doktor Binder, je to ten známy, blázon, proti ktorému sa vedie trestné konanie."
"Dňa 22. júna mi prokuratúra poslala obžalobu.
Zároveň bola vydaná tlačová správa s menami:
Dr. Walter Weber z Winterhude bol obvinený.
A celý deň bola moja podobizeň vystavená v podzemí.
V stredoveku sa to nazývalo "pranierovanie"."
"Samozrejme, BGH sa musí zaoberať takmer 1 000 stranami revízie, ktorú napísal právnik.
Inými slovami, sudcovia Federálneho súdneho dvora sa tým musia zaoberať a potom musia napísať príslušné odôvodnenie.
A to sa môže stať v každom prípade.
Videl som aj ľudí vo vyšetrovacej väzbe, ktorí čakali rok na odvolanie."
"Sudca, tiež tvrdý, ktorý si to stále neuvedomoval, neprijal žiadne argumenty, potom mi uložil 200 denných sadzieb po 100 eur.
Samozrejme, že mám záznam v registri trestov. To je 20 000 eur.
A my sme sa proti tomu opäť odvolali, ešte raz, a argumentovali sme predovšetkým tým, že jednak neexistujú
vedecké fakty, ale aj tým, že tento paragraf 278 vôbec nie je vhodný a že je vlastne porušením zákona.
A to sa teraz prakticky opäť zamietlo, zametlo pod koberec, s vedomím, že na súčasnej situácii RKI, na spisoch RKI, nezáleží.
Rozsudok je teraz právoplatný a vyzerá to tak, že som odsúdený páchateľ."
"Najväčším trestom je, že nám hrozí trest odňatia slobody na tri až päť rokov.
Stále sa nado mnou vznášajú ako Damoklov meč.
A zákaz výkonu povolania, ktorý bol uložený lekárom, zákaz na tri roky a pokuta 10 000 eur, je v mojom prípade len almužnou,
pretože som už tri roky na nemocenskej a nemôžem pracovať.
Po tomto zásahu som sa stal práceneschopným.
Moje účty sú však stále obstavené so šialenými exekúciami až do ukončenia konania.
Jedna banka mi zrušila zmluvu a všetky moje účty boli na 15 mesiacov zablokované. To bolelo."
"Chcú ma zbaviť profesúry, to sa ešte nestalo, pretože ma mali najprv odsúdiť ako štváča a antisemitu.
Našťastie sa to neuskutočnilo.
Samotná generálna prokuratúra podala proti tomuto rozsudku okresného sudcu odvolanie.
V tomto smere sa teraz všetko začína odznova."
Odvážni lekári sa nemohli zúčastniť na pandémii koróny.
Jej svedomie a lekárska povinnosť starať sa o svojich pacientov by to nedovolili.
"Bolo to šialené a povedal som si, že o tom nemôžem mlčať."
Dôsledkom bolo často opovrhovanie rodinou a marginalizácia.
"V tom čase ma opustil aj môj partner.
Predtým som s ním bola 5 a pol roka a on tiež povedal: "Áno, ty s tým nesúhlasíš a ja
dodržiavam opatrenia a už s tebou nemôžem byť".
Celý môj život sa za mnou skutočne zrútil.
Takže aj časť mojej rodiny sa spočiatku obrátila proti mne."
"Čo sa týka mojej rodiny, som samozrejme veľmi šťastný.
Moja manželka a najstaršia dcéra - áno, tu sa začínajú emócie - ma veľmi podporovali a
ostatné časti rodiny nie, ako je to všade."
Tieto osobné rany osudu ju však nenechali pochybovať o svojom presvedčení a konaní.
"Určite to stálo za to. Rozhodne to stálo za to, že sme to riskli, dokonca aj kvôli sebe."
Pretože ich vďační pacienti a podporovatelia dodali svojim už uväzneným korunným hrdinom silu a podporu,
ktorú v týchto ťažkých chvíľach tak zúfalo potrebovali.
"Ako ste sa cítili v tých chvíľach, keď ste počuli ľudí tam vonku?"
"Bolo to neopísateľné... Bolo to skvelé.
Nemôžeš rozprávať tento príbeh..."
"Ale my sme vám to povedali.
Na týchto 15 prípadoch sme ukázali, ako brutálne sa systém mstí tým, ktorí sa nepodriadia.
Dokumentárne filmy, ako je tento, sú nesmierne dôležité v boji proti tejto nespravodlivosti.
Prosím, podporujte našu prácu aj naďalej. Ale dnes je to všetko o hrdinoch Corony.
Mohol som navštíviť všetkých týchto odvážnych ľudí. Vypočul som si ich príbehy.
Až ma to otriaslo, keď som sa im pozrel do očí a na vlastnej koži zažil a pocítil, čo sa im a ich rodinám stalo.
Prenasledovaný, prenasledovaný, ostrakizovaný. Čelia spoločenskému a hospodárskemu zániku.
Mnohé z nich sa už nedajú napraviť. Teraz ich však môžeme podporiť.
Morálne tým, že zabezpečíme, aby sa na nich nezabudlo, ale aj prostredníctvom finančnej pomoci.
Pretože títo ľudia čelia ekonomickému krachu.
Drahé trestné konania, zmrazené finančné prostriedky, zákazy výkonu povolania.
Títo poctiví lekári teraz nemajú nič, pretože vtedy dali do toho všetko.
Pre svojich pacientov, pre nás a pre naše deti.
A teraz tu chceme byť pre týchto ľudí.
AUF1 od dnešného dňa zbiera príspevky pre týchto lekárov.
Prispievajte za tých, ktorí vtedy riskovali všetko a obetovali všetko pre nás.
Prosím, darujte teraz! Každý príspevok sa počíta. Ďakujeme!"