Днес нашият свят е изправен пред големи предизвикателства и дълбоки кризи. Повечето хора са съгласни с това.
Но когато става дума за това какви са кризите и как да се справим с тях, идеите се различават значително.
ООН например вижда света застрашен от безброй глобални сътресения и описва решението като подобрено "глобално
управление" и, както и преди, Програмата до 2030 г. и постигането на нейните 17 цели за устойчивост.
За да се доближи до тази цел, ООН организира срещата на върха на ООН за бъдещето от 22 до 23 септември 2024 г.
Държавните и правителствените ръководители на всички 193 държави - членки на ООН, се събират в Ню Йорк за тази цел.
Практическата цел на срещата е да се подпише пакт за бъдещето.
[Ангажиментите на пакта и идеята за самата среща на върха за бъдещето са част от доклад, така наречения "Наш общ дневен ред".
По традиция държавите - членки на ООН, възложиха на генералния секретар Антониу Гутериш задачата да изготви препоръки за това
как да се придвижи напред общата програма и да се отговори на настоящите и бъдещите предизвикателства
по време на Общото събрание на ООН през 2020 г.
"Нашият общ дневен ред" сега е визията на генералния секретар за бъдещето на засилено глобално сътрудничество.
Тази визия съдържа единадесет тематично различни досиета или документи, т.нар. policy briefs. Във всяка справка за политиката
се описват проблеми и решения в конкретна тематична област.
Досиетата разглеждат теми като "Космос", "Международна финансова архитектура" или
"Ангажираност на младите хора", и само някои от тях.
Накратко, ООН е свършила забележителна работа, като е разработила много цялостна визия за това как
светът да бъде защитен от кризи и да стане по-мирен.
[Но дали ООН наистина е световният спасител, за какъвто се представя със своята "визия"? Правилен ли е
анализът на проблемите и най-вече правилни ли са намеренията ѝ? Сега ще разгледаме критично дневния ред.
На първо място, трябва да се отбележи, че "Общата програма" беше изрично поставена в контекста на Програмата до 2030 г.
Генералният секретар на ООН Гутериш заяви: "С нашата обща програма искаме да дадем нов тласък на Програмата
до 2030 г. и да реализираме целите за устойчиво развитие в живота на хората навсякъде по света."
Но дали Програмата до 2030 г. и нейните 17 цели за устойчиво развитие наистина ще доведат до "по-зелено,
по-добро и по-безопасно бъдеще", както твърди Гутериш?
В предаването "Етикетна измама Програма 2030" Klagemauer.TV направи обстоен анализ на това как всъщност се
изпълняват целите за устойчивост и на кого служат те - поне не на изпадналите в криза народи!
Нека да разгледаме конкретни примери от избрани политически материали, които хвърлят много
съмнителна светлина върху "Общата програма":
ООН 2.0: В това писмо са описани предложенията за реформиране на самата ООН. Особено впечатляваща е точката "Поведенчески науки".
ООН пише по темата: "В поведенческата наука се признава, че хората не винаги се държат по предвидим начин и че човешкото
поведение често се формира от различни фактори, включително когнитивни пристрастия и умствени
съкращения (подсъзнателни модели на опростяване).
Ако агенциите на Организацията на обединените нации развият своя капацитет в областта на поведенческите науки, можем да
увеличим въздействието на нашите стратегии и (...) да създадем потенциал за по-бърз напредък към Целите за устойчиво развитие."
С други думи: ООН иска да изследва и да влияе на поведението на хората, за да постигне по-добре целите си!
Освен че прилагането на резултатите от поведенческите науки крие голям потенциал за злоупотреба, възниква и
въпросът, споменат в началото, дали стратегиите на ООН наистина са насочени към решаване на проблемите.
Неизбежно си спомняте за времената на Ковида, когато са ви убеждавали да постъпите
"правилно" с помощта на братух и психологическа война!
Глобален цифров договор: Този пакт, който световната общност трябва да приеме, включва, наред с други неща,
че всички хора трябва да бъдат свързани с интернет.
Достъпът до интернет трябва да бъде издигнат дори в човешко право! Това включва и цифрова самоличност за всеки, тъй като тя
би могла да помогне например за подобряване на изплащането на социални помощи - поне
това е подозрително простодушната идея на ООН.
Като се има предвид, че Антониу Гутериш и Клаус Шваб стартираха стратегическо партньорство между ООН и WEF през 2019 г.,
този Глобален цифров пакт изглежда в съвсем различна светлина:
Това ли е начинът, по който хората ще бъдат тласнати към трансхуманизма, при който всеки ще бъде
свързан с интернет чрез нанороботи в мозъка си?
Вижте предаването на Kla.TV "Човекът вече е животно, което може да бъде хакнато" на Ювал Ноа Харари.
Друго предложение за реформа в интернет призовава за "въвеждане на отговорност за дискриминация и подвеждащо съдържание".
Добре известна е тенденцията политическите лидери да поставят борбата с т.нар. дезинформация и
дезинформация на първо място в дневния си ред.
Председателят на Европейската комисия Урсула фон дер Лайен дори го определи като "основна грижа за следващите
две години" по време на Световния икономически форум 2024.
Но дали ООН се измерва със собствените си стандарти и кой определя дезинформацията и дезинформацията? Този
въпрос ни води до следващата кратка информация за политиката:
Платформа за спешни случаи: Сложните глобални сътресения от близкото минало - както ги нарича ООН - станаха
по-взаимосвързани и опасни, с по-голямо глобално въздействие.
Поради това е необходима платформа за спешни случаи, която да може да се задейства в
случай на криза с достатъчна тежест и обхват.
Като възможни бъдещи причини за такива сътресения се посочват пандемични рискове, големи климатични или биологични
събития, инциденти в киберпространството или космическото пространство или други все още неизвестни рискове.
По-конкретно текстът гласи:
Тук става ясно какво има предвид генералният секретар на ООН под "укрепване на глобалното управление".
В една бъдеща криза, в която ООН определя колко голяма е опасността, ООН трябва да свика и онези
участници, които смята за подходящи за решаване на кризата. По-малко демокрация не е възможна!
Швейцарският активист за граждански права от протестното движение "MASS-VOLL" Никола
Римолди дори говори за превръщането на ООН в...
Всъщност подобна извънредна платформа би означавала край на националния суверенитет. Защото суверенът е този, който
решава за извънредното положение. А в този случай това е ООН.
Скандален е обаче не само стремежът към временно световно господство, но и основата, върху която
ООН поставя платформата за извънредни ситуации.
Например по отношение на "пандемията от корона", която многократно се използва като пример за "сложен глобален шок":
Във въпросния документ се изразява съжаление, че коронавирусът е унищожил четиригодишния
напредък в борбата с бедността. Но това не е вярно!
В случая с Германия например публикуваните файлове на RKI доказват, че не вирусът, а политически
замислените мерки са причинили икономически щети на света.
Същото важи и за рисковия фактор "големи климатични събития": докато СО2 се споменава в цялата Обща програма като
двигател на климатичните аномалии, темата за геоинженерството, т.е. манипулирането на времето, е последователно игнорирана.
[С други думи, ООН основава платформата си за извънредни ситуации на доказано неверни и непълни разкази.
В замяна на това в Глобалния договор в областта на цифровите технологии тя заявява, че иска да се бори с подвеждащата
информация, но не може да изпълни собствените си стандарти. Това означава, че Общият дневен ред, а
заедно с него и ООН, губят голяма част от доверието си.
Международна финансова архитектура: Друг документ на ООН изяснява как суверенитетът на националната
държава ще бъде предаден на недемократични органи:
Policy Brief No. 6 призовава, наред с други неща: държавите-членки на ООН да създадат координационен орган за
вземане на икономически решения, регулирането на дълга на икономически слабите страни да бъде поверено на експертна група и
големите икономики да засилят макроикономическата координация, например като я преместят на срещата на финансовите
министри и управителите на централните банки на Г-20.
Този вид централизиран подход към проблемите от страна на наднационални "експертни комитети" е повтаряща се тема.
Очевидно генералният секретар Гутериш смята, че колкото по-големи са проблемите, толкова по-централизирано
и по-малко демократично трябва да бъде решението.
[Тези намерения са плашещи и не вещаят нищо добро, ако Пактът за бъдещето бъде действително подписан от държавите членки.
Но - има ли причина нещата да се развиват по този начин? В последната част на този документален филм се
разглеждат корените на ООН и се проверява дали тези централистични усилия са систематични.
ООН - проект на бъдещи световни владетели?
Организацията предшественик на ООН е Лигата на нациите. Тя съществува от 1920 г. до 1946 г. с цел осигуряване
на световен мир и уреждане на международни конфликти.
Идеята за създаването на такава Лига на нациите е част от плана от 14 точки на тогавашния американски президент Удроу Уилсън.
Този план има за цел да донесе мир на света след Първата световна война и самоопределение на народите.
Създателите на този привидно миротворчески план обаче са не кой да е, а Уолтър Липман и Едуард Мандел Хаус -
по-късните съоснователи на Съвета за международни отношения.
На свой ред CFR е създадена единствено с цел да помогне на САЩ или на стоящите зад тях
международни масони да постигнат световно господство.
Този мозъчен тръст продължава да проправя мръсни следи по света и днес. Разгледайте програмите, показани тук.
Случайно ли е, че предполагаемият проект за мир на Лигата на нациите е замислен от хора, които са живели само в средите на
свръхбогатите и са се стремели към глобална власт? Или пък Лигата на нациите дори е била средство за
постигане на целта? Продължаваме да следим тази следа.
Всеки, който се интересува от CFR, неминуемо ще се сблъска с името на Рокфелер в някакъв момент.
Тази богата американска семейна династия несъмнено има огромно влияние, включително чрез семейната си фондация "Рокфелер".
Най-известният му потомък Дейвид Рокфелер, който почина през 2017 г., е бил директор на CFR в продължение на 36 години. И наистина
има връзка между тази могъща банкова фамилия и самата ООН.
Wikipedia пише: [Рокфелеровата фондация е тясно свързана с частния елитен мозъчен тръст на
САЩ "Съвет за международни отношения" (CFR).
Легендарните "Изследвания на войната и мира" на CFR, в които са замислени основите на "организацията" на света след Втората
световна война и които в крайна сметка доведоха до създаването на Световната банка, Международния валутен фонд (МВФ), НАТО и ООН,
са започнати през 1939 г. от фондация "Рокфелер" и са финансирани с 350 000 щатски долара
(равностойни на около 6 милиона щатски долара през 2015 г.)."
Затова официално се счита, че фондация "Рокфелер" е оказала формиращо влияние върху създаването на ООН.
Но връзките са още по-дълбоки: бащата на Дейвид, Джон Д. Рокфелер-младши, е дал на ООН чек за 8,5 милиона
щатски долара през 1947 г., за да купи земята в Ню Йорк, върху която тогава е построена централата на ООН.
Трябва да имате предвид, че подобно дарение създава големи зависимости, защото, както
всички знаем, не хапеш ръката, която те храни.
Сега се питаме: Какъв е бил замисълът на Рокфелерови за създаването на ООН и за продължаващото им влияние?
Отговаряме на този въпрос с цитат, приписван на Дейвид Рокфелер:
"Щеше да е невъзможно да разработим плана си за света, ако през тези години бяхме изложени на общественото внимание.
Но сега светът е по-напреднал и е готов да върви към световно управление. Наднационалното управление на интелектуалния елит и
световните банкери със сигурност е за предпочитане пред националното
самоопределение, практикувано през предишните векове."
Няма по-добър начин да се обобщят стремежите на Рокфелерови.
Съветът за международни отношения, Билдербергската конференция, Трилатералната комисия, Световният икономически форум -
най-могъщите хора в света вече не заседават в правителствени сгради, а в органи, създадени от висшите финанси с цел власт!
Гледайте документалния филм на Kla.TV "Династията Рокфелер: на крачка пред световните събития?".
В мемоарите си Дейвид Рокфелер се изразява още по-ясно: "Някои идеологически екстремисти дори смятат, че сме част от таен
заговор, който работи срещу интересите на Съединените щати.
Обвиняват семейството ми и мен, че сме "интернационалисти" и че сме заговорничили с други хора по света да
изградим по-обединена глобална политическа и икономическа структура - "един свят", ако щете.
Ако обвинението е такова, аз се признавам за виновен и се гордея с това."
Нека обобщим: Семейство Рокфелер, което има огромна власт чрез парите и институциите си поне от началото на
миналия век, е създало идеята за ООН и я подкрепя финансово.
По същото време Дейвид Рокфелер от името на семейството си се обявява в подкрепа на централизираното световно
ръководство и премахването на националния суверенитет.
Не може да се отрече връзката със сегашното очевидно желание на ООН за глобална власт. Очевидно Антониу Гутериш се разбира
добре и с Рокфелерови, на снимката с Дейвид Рокфелер-младши.
Скъпи зрители, ако тези връзки продължат да бъдат заглушавани от мейнстрийма, срещата на върха на ООН за
бъдещето ще бъде още един елемент по пътя към един несвободен, недемократичен и тоталитарен свят.
Затова станете част от решението, като разпространите информацията за тази програма, говорейки
със съседите, колегите си, роднините си и т.н.!
Донесете несъгласните гласове на хората и помогнете да се сложи край на тези опити за световно господство!
] "Но разпространението на такава информация, независимо от какъв вид, дали политическа, научна, идеологическа, религиозна или
каквато и да е друга, казвам, че вашата съвместна обработка, вашето съвместно разпространение в момента
е едно от най-големите решения, които съществуват.
(...) За това ни е необходим медиен суверенитет. Разбирате ли? Нуждаем се от свобода на информацията.
Това е решението, засега, сега - първото, най-важното.
Без това хората ще останат в неведение. И затова ние не сме хора, които само посочват проблемите и не предлагат решения.
Да, предлагаме решения. Но най-важното и незаменимо от всички практически решения сте вие там, заедно с нас.
(...) Нека всеки, който ни чуе и види днес, да пренесе в света всичко, което чуе и види от нас днес. До краищата на земята."