Većina ljudi se slaže da se današnji svijet suočava s velikim izazovima i da je usred dubokih kriza.
Međutim, mišljenja se uveliko razlikuju o tome od čega se krize sastoje i kako ih rješavati.
UN, na primjer, vidi svijet kao ugrožen bezbrojnim globalnim šokovima i predlaže poboljšano "globalno
upravljanje" kao rješenje, zajedno s Agendom 2030 i ostvarivanjem njenih 17 ciljeva održivosti.
Kako bi se približila ovom cilju, UN će održati Samit o budućnosti UN-a od 22. do 23. septembra 2024. godine.
U tu svrhu šefovi država i vlada svih 193 država članica UN-a sastaju se u New Yorku. Praktični
cilj samita je potpisivanje pakta za budućnost.
Obaveze pakta i sama ideja Samita budućnosti dio su izvještaja pod nazivom "Naša zajednička agenda".
Prema tradiciji, na Generalnoj skupštini UN-a 2020. godine, države članice Ujedinjenih nacija povjerile su generalnom
sekretaru Antóniu Guterresu zadatak da razvije preporuke o tome kako unaprijediti zajedničku
agendu i odgovoriti na trenutne i buduće izazove.
Naša zajednička agenda je sada vizija generalnog sekretara za budućnost poboljšane globalne saradnje.
Ova vizija obuhvata jedanaest tematski raznolikih dosjea ili dokumenata, poznatih kao policy briefovi. Svaki policy
brief identificira probleme i rješenja u određenom području.
Dosijee se zatim bave temama kao što su "Vanjski svemir", "Međunarodna finansijska
arhitektura" i "Angažman mladih", da navedemo samo neke.
Ukratko, UN je razvio izuzetno sveobuhvatnu viziju kako učiniti svijet otpornim na krize i mirnijim mjestom.
Ali je UN zaista spasitelj svijeta kakav tvrdi da jest svojom "vizijom"? Je li njegova analiza problema
ispravna i, iznad svega, jesu li njegove namjere ispravne? Hajde da kritički pogledamo agendu.
Prvo, treba napomenuti da je Zajednička agenda izričito postavljena u kontekst Agende 2030.
Generalni sekretar UN-a Guterres je rekao: "Sa 'Našom zajedničkom agendom' želimo dati novi poticaj Agendi 2030 i
ostvariti Ciljeve održivog razvoja u životima ljudi svugdje."
Ali hoće li Agenda 2030 i njenih 17 ciljeva održivog razvoja zaista dovesti do "zelenije,
bolje i sigurnije budućnosti", kako tvrdi Guterres?
U svom programu "Etikettenschwindel Agenda 2030" (Obmanjujuće označavanje Agende 2030), Klagemauer.TV je
sveobuhvatno analizirao kako se ciljevi održivosti zapravo provode i kome služe – sigurno ne krizom pogođenim narodima!
Pogledajmo konkretne primjere iz odabranih sažetaka politika koji bacaju vrlo sumnjivu svjetlost na "Zajedničku agendu":
UN 2.0: Ovo pismo opisuje prijedloge o tome kako bi UN sam trebao biti reformisan. Tačka o
"bihevioralnim naukama" je posebno upečatljiva.
UN o toj temi piše: "Bihevioralne nauke priznaju da se ljudi ne ponašaju uvijek na predvidiv način i da je ljudsko ponašanje često
oblikovano raznim faktorima, uključujući kognitivne pristranosti i mentalne prečice (podsvjesne obrasce pojednostavljenja)."
Unapređivanjem kapaciteta organizacija Ujedinjenih nacija u oblasti bihevioralnih nauka, možemo povećati
utjecaj naših strategija i (...) stvoriti potencijal za brži napredak u postizanju Ciljeva održivog razvoja.
Drugim riječima: UN želi proučavati i utjecati na ljudsko ponašanje kako bi bolje ostvario svoje ciljeve!
Osim činjenice da primjena nalaza bihevioralnih nauka nosi visok potencijal za zloupotrebu, postavlja se i pitanje, spomenuto
na početku, da li strategije UN-a zaista rješavaju probleme.
To neizbježno podsjeća na eru Covida, kada su ljudi bili pod pritiskom da urade 'pravu
stvar' s bratwurstom i psihološkim ratovanjem!
Globalni digitalni kompakt: Ovaj kompakt, koji međunarodna zajednica treba usvojiti, propisuje, između
ostalog, da svi ljudi trebaju biti povezani na internet.
Pristup internetu treba čak biti uzdignut na razinu ljudskog prava! Digitalni identitet za sve također je dio toga, jer
bi mogao pomoći u poboljšanju isplate socijalnih naknada, na primjer – barem prema sumnjivo pojednostavljenoj ideji UN-a.
S obzirom na to da su António Guterres i Klaus Schwab 2019. godine pokrenuli strateško partnerstvo između UN-a i WEF-a, ovaj
Globalni digitalni kompakt se doima u potpuno drugačijem svjetlu:
Je li ovo način da se ljude potakne prema transhumanizmu, gdje je svako ljudsko biće
povezano s internetom putem nanorobota u svom mozgu?
Molimo pogledajte program Kla.TV Yuval Noah Harari: "Ljudi su sada hakabilne životinje".
Još jedan prijedlog reforme koji se tiče interneta poziva na "uvođenje odgovornosti za diskriminaciju i obmanjujući sadržaj".
Poznato je da politički lideri stavljaju borbu protiv takozvane dezinformacije i dezinformacija na vrh svojih prioriteta.
Predsjednica Evropske komisije Ursula von der Leyen čak ju je opisala kao "glavnu brigu za naredne
dvije godine" na Svjetskom ekonomskom forumu 2024.
Ali UN li se također mjeri vlastitim standardima, i ko uopće definira dezinformacije i
misinformation? Ovo pitanje nas vodi do sljedećeg policy briefa:
Platforma za hitne slučajeve: Složeni globalni šokovi iz nedavne prošlosti – kako ih naziva UN – postali su
međusobno povezaniji i opasniji, s većim globalnim utjecajem.
Zato je potrebna hitna platforma koja se može aktivirati u slučaju krize dovoljne ozbiljnosti i obima.
Mogući budući uzroci takvih šokova uključuju pandemijske rizike, velike klimatske ili biološke događaje, incidente u kibernetičkom
prostoru ili svemiru, ili druge, zasad nepoznate rizike.
Konkretno, tekst navodi: "Hitna platforma bi (...) bila usmjerena na visokorazinsko okupljanje i zagovaranje na
ograničeno vrijeme, okupljajući aktere koji su u poziciji da daju značajan doprinos globalnom odgovoru."
Ovdje postaje jasnije šta generalni sekretar UN-a misli pod "jačanjem globalnog upravljanja".
U budućoj krizi, u kojoj UN definira koliko je opasnost velika, UN bi također trebao okupiti one aktere koje smatra pravima
za rješavanje krize. Ne može biti manje demokratije od toga!
Nicolas Rimoldi, švicarski aktivista za građanska prava koji stoji iza protesta pokreta protiv
koronavirusa "MASS-VOLL", čak govori o mutaciji UN-a u.
Zapravo, takva hitna platforma značila bi kraj nacionalnog suvereniteta. Uostalom, suvereni je taj koji
odlučuje o vanrednom stanju. A u ovom slučaju to bi bila UN.
Međutim, ne samo da je skandalozan pokušaj privremene svjetske dominacije, nego i temelj na
kojem UN zasniva svoju platformu za hitne slučajeve.
Na primjer, u vezi s "pandemijom koronavirusa", koja se iznova navodi kao primjer "složenog globalnog šoka":
Članak žali što je koronavirus poništio četiri godine napretka u smanjenju siromaštva. Ali to nije tačno!
Raskrinkani RKI dokumenti, posebno, dokazuju, na primjer u slučaju Njemačke, da su politički motivisane
mjere, a ne virus, uzrokovale ekonomsku štetu širom svijeta.
Isto važi i za faktor rizika "velikih klimatskih događaja": dok se CO2 u cijeloj Zajedničkoj agendi navodi kao
pokretač klimatskih anomalija, tema geoinženjeringa, tj. manipulacije vremenom, dosljedno se zanemaruje.
Drugim riječima: UN temelji svoju platformu za hitne slučajeve na narativima koji su se pokazali lažnim i nepotpunim.
Zauzvrat, u Globalnom digitalnom kompakt tvrdi da želi suzbijati dezinformacije, ali ne može ispuniti vlastite
standarde. Kao rezultat toga, Zajednička agenda i, s njom, UN gube veliki dio kredibiliteta.
Međunarodna finansijska arhitektura: Još jedan dokument UN-a ilustrira kako se nacionalni
suverenitet treba predati nedemokratskim tijelima:
Policy Brief br. 6 poziva, između ostalog: države članice UN-a da uspostave koordinacijsko tijelo za ekonomske odluke, regulaciju
duga za ekonomski slabije zemlje treba povjeriti panelu stručnjaka, i velike ekonomije trebaju ojačati
makroekonomsku koordinaciju, npr. prebacivši je na sastanke ministara finansija i guvernera centralnih banaka G20.
Ovaj pristup pokušaja rješavanja problema centralno putem nadnacionalnih "komiteta stručnjaka" je ponavljajuća tema.
Očigledno, generalni sekretar Guterres vjeruje da što su problemi veći, rješenje mora
biti sve centraliziranije i manje demokratsko.
Ove namjere su alarmantne i ne obećavaju ništa dobro ako Pakt o budućnosti zaista budu potpisale države članice.
Ali postoji li razlog zašto su stvari takve kakve jesu? Posljednji dio ovog dokumentarnog filma istražuje korijene UN-a
i ispituje jesu li te centralističke aspiracije sistematske.
UN – projekat budućih svjetskih vladara?
Predhodna organizacija Ujedinjenim nacijama bila je Liga naroda. Postojala je od 1920. do 1946. godine s ciljem
osiguranja svjetskog mira i rješavanja međunarodnih sukoba.
Ideja o takvoj Ligi naroda bila je dio plana od četrnaest tačaka tadašnjeg američkog predsjednika Woodrowa Wilsona.
Ovaj plan je bio namijenjen da donese mir svijetu nakon Prvog svjetskog rata i samoodređenje njegovim narodima.
Međutim, tvorci ovog navodno miroljubivog plana bili su niko drugi do Walter Lippmann i Edward Mandell House –
koji su kasnije postali suosnivači Vijeća za vanjske odnose.
CFR je, zauzvrat, osnovan isključivo da pomogne Sjedinjenim Američkim Državama, odnosno međunarodnim masonima
koji povlače konce iza njega, da ostvare globalnu prevlast.
Ovaj think tank i danas nastavlja ostavljati svoju prljavu mrlju na svijetu. Molimo vas da pogledate ovdje prikazane programe.
Je li slučajnost da su navodni mirovni projekt poznat kao Liga naroda osmislile osobe koje su se kretale isključivo u izuzetno
bogatim krugovima i težile globalnoj moći? Ili je Liga naroda bila tek sredstvo za
postizanje cilja? Nastavljamo pratiti ovaj trag.
Svako ko pogleda CFR neizbježno će u nekom trenutku naići na ime Rockefeller.
Ova fantastično bogata američka porodična dinastija nesumnjivo vrši ogroman utjecaj, ne samo putem
svoje porodične fondacije, Rockefellerove fondacije.
Njegov najpoznatiji potomak, David Rockefeller, koji je umro 2017. godine, bio je direktor CFR-a 36 godina. I zaista, postoji
i veza između ove moćne bankarske dinastije i samih UN-a.
Wikipedia piše: "Fondacija Rockefeller je usko isprepletena s privatnim američkim elitnim
think tankom 'Vijeće za vanjske odnose' (CFR)."
Legendarne CFR-ove "Studije rata i mira", koje su postavile temelje za "organizaciju" svijeta nakon Drugog svjetskog rata,
što je na kraju rezultiralo Svjetskom bankom, Međunarodnim monetarnim fondom (MMF), NATO i UN, pokrenuti su 1939. godine od
strane Rockefellerove fondacije i finansirani sa 350.000 američkih dolara (ekvivalentno
otprilike 6 miliona američkih dolara u 2015. godini).
Zaklada Rockefeller stoga se službeno smatra da je odigrala odlučujuću ulogu u osnivanju Ujedinjenih naroda.
Ali veze sežu još dublje: 1947. godine Davidov otac, John D. Rockefeller Jr., donirao je UN-u ček na 8,5
miliona američkih dolara za kupovinu zemljišta u New Yorku na kojem je potom izgrađena njegova sjedišta.
Važno je imati na umu da takve donacije stvaraju značajne zavisnosti, jer je opšte
poznato da se ne grize ruka koja te hrani.
Sada pitamo: Koja je mogla biti namjera Rockefellera iza stvaranja Ujedinjenih nacija i njihovog kontinuiranog utjecaja? Na to
pitanje odgovaramo citatom koji se pripisuje Davidu Rockefelleru:
"Bilo bi nemoguće razviti naš plan za svijet da smo tokom tih godina bili u centru pažnje javnosti."
Ali je svijet sada napredniji i spreman krenuti prema svjetskoj vladi. Nadnacionalna vlast intelektualne elite i
svjetskih bankara zasigurno je poželjnija od nacionalne samouprave koja se prakticirala u prethodnim stoljećima.
Zaista nema boljeg načina da se sažmu aspiracije porodice Rockefeller.
Vijeće za međunarodne odnose, Bilderberg konferencija, Trilateralna komisija, Svjetski ekonomski forum – najmoćniji
ljudi na svijetu više ne sjede u vladinim zgradama, već u odborima koje je stvorila visoka finansija u svrhu moći!
Pogledajte dokumentarac Kla.TV-a "Dinastija Rockefeller: korak ispred svjetskih događaja?" da saznate više.
U svojim memoarima David Rockefeller to iznosi još otvorenije: "Neki ideološki ekstremisti čak vjeruju da
smo dio tajne kabale koja radi protiv najboljih interesa Sjedinjenih Američkih Država."
Oni optužuju moju porodicu i mene da smo "internacionalisti" i da zavjerujemo s drugima širom svijeta kako bismo
izgradili jedinstveniju globalnu političku i ekonomsku strukturu – jedan svijet, ako hoćete.
Ako je to optužba, priznajem krivicu i ponosan sam na to.
Da rezimiramo: porodica Rockefeller, koja je od najmanje početka prošlog stoljeća koristila ogromnu moć kroz
svoje bogatstvo i institucije, osmislila je ideju UN-a i pružila mu finansijsku podršku.
Istovremeno je David Rockefeller, govoreći u ime svoje porodice, izjavio svoju podršku centraliziranom
globalnom vodstvu i ukidanju nacionalnog suvereniteta.
Veza s trenutnom očiglednom željom UN-a za globalnom moći ne može se odbaciti. Čini se i da se António Guterres dobro slaže s
Rockefellerima, ovdje prikazan sa Davidom Rockefellerom mlađim.
Dragi gledaoci, ako ove veze nastave biti potisnute od strane glavnih tokova, Samit o budućnosti UN-a bit će još jedan
korak ka neslobodnom, nedemokratskom i totalitarnom svijetu.
Zato budite dio rješenja tako što ćete podijeliti ovaj program i razgovarati o njemu sa
svojim komšijama, kolegama s posla, rođacima itd.!
Proširite vijest o glasovima koji se protive i pomozite staviti kraj ovim pokušajima svjetske dominacije!
] "Međutim, širenje takvih informacija, bez obzira na njihovu prirodu, bilo političku, naučnu, ideološku, vjersku ili
bilo kakvu drugu, kažem da je vaše učešće u obradi i širenju tih informacija dio najvećeg rješenja koje trenutno postoji.
(…) Da bismo to postigli, potrebna nam je kontrola nad medijima. Razumiješ li? Potrebna nam je sloboda
informacija. To je rješenje, za sada, barem – prvo i najvažnije.
Bez ovoga, nacije će ostati u mraku. I zato mi nismo ljudi koji samo ukazuju na probleme, a ne nude rješenja.
Da, nudimo rješenja. Ali najvažnije i neizostavno od svih praktičnih rješenja ste vi tamo vani, vi zajedno s nama.
(…) Svi koji nas danas čuju i vide trebali bi ponijeti sve što čuju i vide od nas u svijet. Do krajeva svijeta.