Većina ljudi se slaže da se današnji svijet suočava s velikim izazovima i nalazi se usred dubokih kriza.
Međutim, mišljenja se uvelike razlikuju o tome u čemu se krize sastoje i kako ih rješavati.
UN, na primjer, vidi svijet kao ugrožen bezbrojnim globalnim šokovima i predlaže poboljšano "globalno
upravljanje" kao rješenje, zajedno s Agendom 2030 i ostvarivanjem njenih 17 ciljeva održivosti.
Kako bi se približila tom cilju, UN će održati Samit o budućnosti UN-a od 22. do 23. rujna 2024.
U tu svrhu šefovi država i vlada svih 193 država članica UN-a sastaju se u New Yorku.
Praktični cilj summita je potpisati pakt za budućnost.
Obveze pakta i sama ideja Samita budućnosti dio su izvješća pod nazivom "Naša zajednička agenda".
Prema tradiciji, na Općoj skupštini UN-a 2020. godine, države članice Ujedinjenih naroda povjerile su glavnom tajniku Antóniu
Guterresu zadatak izrade preporuka o tome kako unaprijediti zajedničku agendu i odgovoriti na sadašnje i buduće izazove.
Naša zajednička agenda sada je vizija glavnog tajnika za budućnost poboljšane globalne suradnje.
Ova vizija obuhvaća jedanaest tematski raznolikih dosjea ili dokumenata, poznatih kao policy briefovi. Svaki policy
brief identificira probleme i rješenja u određenom području.
Dosjei se zatim bave temama poput "Vanjski svemir", "Međunarodna financijska arhitektura" i
"Uključenost mladih", da spomenemo samo neke.
Ukratko, UN je razvio izuzetno sveobuhvatnu viziju kako učiniti svijet otpornim na krize i mirnijim mjestom.
Ali je li UN doista spasitelj svijeta kakav tvrdi da jest svojom "vizijom"? Je li njegova analiza problema
ispravna i, iznad svega, jesu li njegove namjere ispravne? Pogledajmo kritički dnevni red.
Prvo, treba napomenuti da je Zajednička agenda izričito postavljena u kontekst Agende 2030.
Glavni tajnik UN-a Guterres je rekao: "S 'Našom zajedničkom agendom' želimo dati novi poticaj Agendi 2030. i
ostvariti Ciljeve održivog razvoja u životima ljudi svugdje."
Hoće li Agenda 2030 i njezinih 17 ciljeva održivog razvoja zaista dovesti do "zelenije, bolje
i sigurnije budućnosti", kako tvrdi Guterres?
U svom programu "Etikettenschwindel Agenda 2030" (Obmanjujuće označavanje Agende 2030), Klagemauer.TV je sveobuhvatno
analizirao kako se ciljevi održivosti zapravo provode i kome služe – zasigurno ne krizom pogođenim narodima!
Razmotrimo konkretne primjere iz odabranih sažetaka politika koji dovode u znatnu sumnju Zajedničku agendu:
UN 2.0: Ovo pismo opisuje prijedloge za reformu samog UN-a. Točka o "bihevioralnim znanostima" posebno je upečatljiva.
UN o toj temi piše: "U bihevioralnim znanostima je priznato da se ljudi ne ponašaju uvijek na predvidljiv način i da je ljudsko
ponašanje često oblikovano raznim čimbenicima, uključujući kognitivne pristranosti i mentalne prečace
(podsvjesne obrasce pojednostavljenog razmišljanja)."
Unapređivanjem sposobnosti primjene bihevioralnih znanosti u organizacijama Ujedinjenih naroda možemo povećati
utjecaj naših strategija i (...) stvoriti potencijal za brži napredak u ostvarivanju Ciljeva održivog razvoja.
Drugim riječima: UN želi proučavati i utjecati na ljudsko ponašanje kako bi bolje postigao svoje ciljeve!
Osim činjenice da primjena spoznaja bihevioralnih znanosti nosi visok potencijal za zlouporabu, postavlja se i pitanje, spomenuto
na početku, jesu li strategije UN-a doista rješavaju probleme.
Neizbježno podsjeća na doba Covida, kada su ljudi bili pod pritiskom da učine 'pravu
stvar' s bratwurstom i psihološkim ratovanjem!
Globalni digitalni sporazum: Ovaj sporazum, koji međunarodna zajednica treba usvojiti, propisuje, između
ostalog, da svi ljudi trebaju biti povezani na internet.
Pristup internetu trebao bi čak biti uzvišen na razinu ljudskog prava! Digitalni identitet za sve također je dio toga, jer
bi mogao pomoći u poboljšanju isplate socijalnih naknada, na primjer – barem prema sumnjivo pojednostavljenoj ideji UN-a.
S obzirom na to da su António Guterres i Klaus Schwab 2019. godine pokrenuli strateško partnerstvo između
UN-a i WEF-a, ovaj Globalni digitalni sporazum pojavljuje se u potpuno drugačijem svjetlu:
Je li ovo način da se ljude potakne prema transhumanizmu, gdje je svako ljudsko biće
povezano s internetom putem nanorobota u mozgu?
Molimo pogledajte program Kla.TV-a Yuval Noah Harari: "Ljudi su sada hakabilne životinje".
Još jedan prijedlog reforme koji se odnosi na internet poziva na "uvodenje odgovornosti za diskriminaciju i obmanjujući sadržaj".
Poznato je da politički čelnici stavljaju borbu protiv takozvane dezinformacije i dezinformiranja na vrh svojih prioriteta.
Predsjednica Europske komisije Ursula von der Leyen čak ju je opisala kao "glavnu brigu za sljedeće
dvije godine" na Svjetskom gospodarskom forumu 2024.
Ali UN li se također mjeri vlastitim standardima, i tko uopće definira dezinformacije i misinformation?
Ovo pitanje nas dovodi do sljedećeg policy briefa:
Hitna platforma: Složeni globalni šokovi iz nedavne prošlosti – kako ih naziva UN – postali su međusobno
povezaniji i opasniji, s većim globalnim utjecajem.
Zato je potrebna hitna platforma koja se može aktivirati u slučaju krize dovoljne ozbiljnosti i opsega.
Mogući budući uzroci takvih šokova uključuju pandemijske rizike, velike klimatske ili biološke događaje, incidente u kibernetičkom
prostoru ili svemiru ili druge, zasad nepoznate rizike.
Konkretno, tekst navodi: "Hitna platforma bi (...) bila usmjerena na visokorazinsko okupljanje i zagovaranje na
ograničeno vrijeme, okupljajući aktere koji su u poziciji dati značajan doprinos globalnom odgovoru."
Ovdje postaje jasnije što glavni tajnik UN-a misli pod "jačanjem globalnog upravljanja".
U budućoj krizi, nakon što UN utvrdi razmjere opasnosti, trebao bi također pozvati one aktere koje smatra pravima za
rješavanje krize. Ne može biti manje demokracije od ovoga!
Nicolas Rimoldi, švicarski aktivist za građanska prava stoji iza prosvjednog pokreta protiv
koronavirusa "MASS-VOLL", čak govori o mutaciji UN-a u.
Zapravo, takva hitna platforma značila bi kraj nacionalnog suvereniteta. Uostalom, suverén je taj koji
odlučuje o vanrednom stanju. A u ovom slučaju to bi bila UN.
Međutim, ne samo da je skandalozan pokušaj privremene svjetske dominacije, nego i temelj na
kojem UN gradi svoju platformu za hitne mjere.
Na primjer, u vezi s "pandemijom koronavirusa", koja se opetovano navodi kao primjer "složenog globalnog šoka":
Članak žali što je koronavirus poništio četiri godine napretka u smanjenju siromaštva. Ali to nije točno!
Raskrinkane RKI datoteke, osobito u slučaju Njemačke, dokazuju da su politički motivirane mjere, a ne
virus, uzrokovale gospodarsku štetu diljem svijeta.
Isto vrijedi i za čimbenik rizika "velikih klimatskih događaja": iako se CO2 u cijeloj Zajedničkoj agendi navodi kao
pokretač klimatskih anomalija, tema geoinženjeringa, tj. manipulacije vremenom, dosljedno se zanemaruje.
Drugim riječima: UN temelji svoju platformu za hitne slučajeve na narativima koji su se pokazali lažnima i nepotpunima.
Zauzvrat tvrdi u Globalnom digitalnom sporazumu da želi suzbiti dezinformacije, ali ne može ispuniti vlastite
standarde. Kao rezultat toga, Zajednička agenda i, s njom, UN gube znatan dio kredibiliteta.
Međunarodna financijska arhitektura: Još jedan dokument UN-a ilustrira kako se nacionalni
suverenitet treba prenijeti na nedemokratska tijela:
Sažetak politike br. 6 poziva, između ostalog: države članice UN-a da uspostave koordinacijsko tijelo za gospodarske odluke,
regulaciju duga za ekonomski slabe zemlje trebalo bi povjeriti panelu stručnjaka, a velike ekonomije trebale bi ojačati
makroekonomsku koordinaciju, npr. prebacivši je na sastanke ministara financija i guvernera središnjih banaka G20.
Ovaj pristup pokušaja rješavanja problema na središnjoj razini putem nadnacionalnih "stručnih odbora" je ponavljajuća tema.
Očito glavni tajnik Guterres vjeruje da što su problemi veći, rješenje mora biti sve centraliziranije i manje demokratsko.
Ove namjere su alarmantne i ne obećavaju ništa dobro ako Pakt o budućnosti zaista budu potpisale države članice.
Ali postoji li razlog zašto su stvari takve kakve jesu? Posljednji dio ovog dokumentarca istražuje korijene
UN-a i ispituje jesu li te centralističke težnje sustavne.
UN – projekt budućih svjetskih vladara?
Predhodna organizacija UN-a bila je Liga naroda. Postojala je od 1920. do 1946. godine s ciljem
osiguranja svjetskog mira i rješavanja međunarodnih sukoba.
Ideja o takvoj Ligi naroda bila je dio četrnaestotoyetnog plana tadašnjeg američkog predsjednika Woodrowa Wilsona.
Ovaj je plan bio namijenjen donijeti mir svijetu nakon Prvog svjetskog rata i samoodređenje njegovim narodima.
Međutim, tvorci ovog navodno miroljubivog plana bili su nitko drugi doli Walter Lippmann i Edward Mandell House –
koji su kasnije postali suosnivači Vijeća za vanjske odnose.
CFR je, zauzvrat, osnovan isključivo s ciljem da pomogne Sjedinjenim Državama, odnosno međunarodnim slobodnim zidarima
koji povlače konce iza njih, da postignu globalnu prevlast.
Ovaj think tank i danas nastavlja ostavljati svoju prljavu mrlju na svijetu. Molimo vas da pogledate ovdje prikazane programe.
Je li slučajnost da su navodni mirovni projekt poznat kao Liga naroda osmislile osobe koje su se kretale isključivo u krugovima
izuzetno bogatih i težile globalnoj moći? Ili je Liga naroda bila tek sredstvo za postizanje
cilja? Nastavljamo istraživati ovu nit istrage.
Svatko tko proučava CFR neizbježno će u nekom trenutku naići na ime Rockefeller.
Ova fantastično bogata američka obiteljska dinastija nesumnjivo vrši ogroman utjecaj, ne samo putem
svoje obiteljske zaklade, Rockefellerove zaklade.
Njegov najpoznatiji potomak, David Rockefeller, koji je umro 2017. godine, bio je ravnatelj CFR-a 36 godina. I doista,
postoji i veza između ove moćne bankarske dinastije i samih UN-a.
Wikipedia piše: "Fondacija Rockefeller usko je isprepletena s privatnim američkim elitnim
think tankom 'Vijeće za vanjske odnose' (CFR)."
Legendarne CFR-ove "Studije rata i mira", koje su postavile temelje za "organizaciju" svijeta nakon Drugog svjetskog rata,
što je na kraju rezultiralo Svjetskom bankom, Međunarodnim monetarnim fondom (MMF), NATO i UN, pokrenuti su 1939. godine od
strane Zaklade Rockefeller i financirani sa 350.000 američkih dolara (što je ekvivalentno
otprilike 6 milijuna američkih dolara u 2015. godini).
Zaklada Rockefeller stoga se službeno smatra da je odigrala presudnu ulogu u osnivanju Ujedinjenih naroda.
Ali veze sežu još dublje: 1947. godine Davidov otac, John D. Rockefeller mlađi, donirao je UN-u ček na 8,5
milijuna američkih dolara za kupnju zemljišta u New Yorku na kojem je potom izgrađena sjedišta UN-a.
Važno je imati na umu da takve donacije stvaraju značajne ovisnosti, jer je općepoznato da se ne grize ruka koja te hrani.
Sada pitamo: Koja je mogla biti namjera Rockefellera iza stvaranja Ujedinjenih naroda i njihovog kontinuiranog utjecaja? Na to
pitanje odgovaramo citatom koji se pripisuje Davidu Rockefelleru:
"Bilo bi nemoguće razviti naš plan za svijet da smo tijekom tih godina bili u središtu javnosti."
Ali je svijet sada napredniji i spreman krenuti prema svjetskoj vladi. Nadnacionalna vlast intelektualne elite i
svjetskih bankara zasigurno je poželjnija od nacionalne samouprave koja se prakticirala u prethodnim stoljećima.
Nema boljeg načina da se sažmu težnje Rockefellera.
Vijeće za međunarodne odnose, Bilderberg konferencija, Trilateralna komisija, Svjetski ekonomski forum – najmoćniji
ljudi na svijetu više ne sjede u vladinim zgradama, već u odborima koje je stvorila visoka financija u svrhu moći!
Pogledajte dokumentarac Kla.TV-a "Dinastija Rockefeller: korak ispred svjetskih događaja?" kako biste saznali više.
U svojim memoarima David Rockefeller to kaže još otvorenije: "Neki ideološki ekstremisti čak vjeruju da smo dio tajne
kabale koja radi protiv najboljih interesa Sjedinjenih Država."
Oni optužuju moju obitelj i mene da smo "internacionalisti" i da se udružujemo s drugima diljem svijeta kako
bismo izgradili jedinstveniju globalnu političku i ekonomsku strukturu – jedan svijet, ako hoćete.
Ako je to optužba, priznajem krivnju i ponosan sam na to.
Ukratko: obitelj Rockefeller, koja je od najmanje početka prošlog stoljeća koristila ogromnu moć kroz svoje bogatstvo i institucije,
osmislila je ideju UN-a i pružila mu financijsku potporu.
Istovremeno je David Rockefeller, govoreći u ime svoje obitelji, izjavio svoju podršku centraliziranom
globalnom vodstvu i ukidanju nacionalnog suvereniteta.
Ne može se odbaciti veza s očiglednom trenutnom željom UN-a za globalnom moći. Čini se da se António
Guterres također dobro slaže s Rockefellerima, ovdje prikazan sa Davidom Rockefellerom mlađim.
Dragi gledatelji, ako se ove veze nastave utapati u mainstreamu, UN-ov Samit o budućnosti bit će još jedan korak
prema neslobodnom, nedemokratskom i totalitarnom svijetu.
Zato budite dio rješenja tako što ćete podijeliti ovaj program i razgovarati o njemu sa
svojim susjedima, kolegama s posla, rođacima itd.!
Proširite vijest o glasovima koji se protive i pomozite stati na kraj ovim pokušajima svjetske dominacije!
] Međutim, širenje takvih informacija, bez obzira na njihovu prirodu, bilo političku, znanstvenu, ideološku, vjersku ili bilo
kakvu drugu, kažem da je vaše sudjelovanje u obradi i širenju tih informacija dio najvećeg rješenja koje trenutno postoji.
(…) Da bismo to učinili, trebamo kontrolu nad medijima. Razumiješ li? Trebamo slobodu informacija.
To je rješenje, za sada, barem – prvo i najvažnije.
Bez ovoga će narodi ostati u mraku. I zato mi nismo ljudi koji samo ukazuju na probleme, a ne nude rješenja.
Da, nudimo rješenja. Ali najvažnije i neizostavno od svih praktičnih rješenja ste vi tamo vani, vi zajedno s nama.
(…) Svatko tko nas danas čuje i vidi, neka sve što od nas čuje i vidi odnese u svijet. Do krajeva svijeta.