Lumea noastră de astăzi se confruntă cu provocări majore și crize profunde. Majoritatea oamenilor sunt de acord cu acest lucru.
Însă atunci când vine vorba de crize și de modul de abordare a acestora, ideile diferă foarte mult.
ONU, de exemplu, consideră că lumea este amenințată de nenumărate șocuri globale și descrie soluția ca fiind o "guvernanță
globală" îmbunătățită și, ca și până acum, Agenda 2030 și realizarea celor 17 obiective de durabilitate ale acesteia.
Pentru a se apropia de acest obiectiv, ONU organizează Summitul viitorului ONU în perioada 22-23 septembrie 2024.
Șefii de stat și de guvern din toate cele 193 de state membre ale ONU se reunesc la New York în acest scop. Scopul
practic al summitului este semnarea unui pact pentru viitor.
[Angajamentele pactului și ideea Summitului viitorului în sine fac parte dintr-un raport, așa-numita "Agenda noastră comună".
Conform tradiției, statele membre ale Organizației Națiunilor Unite i-au încredințat Secretarului General António Guterres
sarcina de a elabora recomandări cu privire la modul de a promova o agendă comună și de a răspunde provocărilor
actuale și viitoare în cadrul Adunării Generale a ONU din 2020.
"Agenda noastră comună" este acum viziunea Secretarului General pentru un viitor de cooperare globală consolidată.
Această viziune conține unsprezece dosare sau documente diferite din punct de vedere tematic, așa-numitele policy briefs. Fiecare
dosar descrie problemele și soluțiile dintr-un anumit domeniu.
Dosarele abordează teme precum "Spațiul cosmic", "Arhitectura financiară internațională" sau
"Angajamentul tinerilor", pentru a numi doar câteva.
Pe scurt, ONU a făcut o treabă remarcabilă în ceea ce privește dezvoltarea unei viziuni foarte cuprinzătoare asupra
modului de a face lumea mai rezistentă la crize și mai pașnică.
[Dar este ONU cu adevărat salvatorul lumii pe care pretinde că îl este cu "viziunea" sa? Analiza problemei este
corectă și, mai presus de toate, intențiile sale sunt corecte? Acum vom analiza critic agenda.
În primul rând, trebuie remarcat faptul că "Agenda comună" a fost plasată în mod explicit în contextul Agendei 2030.
Secretarul general al ONU, Guterres, a declarat: "Cu Agenda noastră comună, dorim să dăm un nou impuls
Agendei 2030 și să realizăm Obiectivele de dezvoltare durabilă în viața oamenilor de pretutindeni."
Dar vor conduce cu adevărat Agenda 2030 și cele 17 Obiective de dezvoltare durabilă ale sale la un "viitor mai
verde, mai bun și mai sigur", așa cum susține Guterres?
În cadrul emisiunii "Label fraud Agenda 2030", Klagemauer.TV a analizat în detaliu modul în care sunt puse în
aplicare obiectivele de durabilitate și cui servesc acestea - cel puțin nu popoarelor aflate în criză!
Să ne uităm la exemple specifice din dosare politice selectate care aruncă o lumină foarte îndoielnică asupra "Agendei comune":
ONU 2.0: Această scrisoare descrie propunerile privind modul în care ONU ar trebui să fie reformată.
Punctul "Științe comportamentale" este deosebit de frapant.
ONU scrie despre acest subiect: "În științele comportamentale se recunoaște că oamenii nu se comportă întotdeauna în moduri
previzibile și că comportamentul uman este adesea modelat de o varietate de factori, inclusiv de prejudecăți cognitive și
de scurtături mentale (modele de simplificare subconștiente).
Dacă agențiile Organizației Națiunilor Unite își dezvoltă capacitățile în domeniul științelor comportamentale, putem crește
impactul strategiilor noastre și (...) putem crea potențialul pentru un progres mai rapid în
direcția Obiectivelor de dezvoltare durabilă".
Cu alte cuvinte: ONU dorește să cerceteze și să influențeze comportamentul oamenilor pentru a-și atinge mai bine obiectivele!
Pe lângă faptul că aplicarea rezultatelor științelor comportamentale prezintă un mare potențial de abuz,
se pune și întrebarea menționată la început dacă strategiile ONU abordează cu adevărat problemele.
Îți amintești inevitabil de vremurile Covid, când erai îndemnat să faci "ceea ce trebuie" cu bratwurst și război psihologic!
[Pactul digital global: [Acest pact, care urmează să fie adoptat de comunitatea mondială, prevede, printre
altele, ca toți oamenii să fie conectați la internet.
Accesul la internet ar trebui chiar să fie ridicat la rangul de drept al omului! Acest lucru include, de asemenea, o identitate
digitală pentru toată lumea, deoarece aceasta ar putea, de exemplu, să contribuie la îmbunătățirea plății prestațiilor
sociale - cel puțin aceasta este ideea suspect de simplă a ONU.
Dacă ne gândim că António Guterres și Klaus Schwab au lansat un parteneriat strategic între ONU și WEF în 2019, acest
Pact digital global apare într-o lumină complet diferită:
Este acesta modul în care oamenii vor fi împinși spre transumanism, în care toată lumea va fi conectată la
internet prin intermediul nanoroboților din creierul lor?
Aruncați o privire la programul Kla.TV Yuval Noah Harari: "Omul este acum un animal hackabil".
O altă propunere de reformă privind internetul solicită "introducerea răspunderii
pentru discriminare și conținut înșelător".
Tendința liderilor politici de a plasa lupta împotriva așa-numitei dezinformări și
dezinformări în fruntea agendei lor este bine cunoscută.
Președintele Comisiei Europene, Ursula von der Leyen, a descris-o chiar drept "principala preocupare pentru
următorii doi ani" la Forumul Economic Mondial 2024.
Dar ONU se măsoară după propriile standarde și cine definește dezinformarea și dezinformarea? Această
întrebare ne conduce la următoarea sinteză politică:
Platforma de urgență: Șocurile globale complexe din trecutul recent - așa cum le numește ONU - au devenit mai
interconectate și mai periculoase, cu un impact global mai mare.
Prin urmare, este necesară o platformă de urgență care să poată fi activată în cazul unei
crize de o gravitate și o amploare suficiente.
Riscurile pandemice, evenimentele climatice sau biologice majore, incidentele din spațiul cibernetic sau spațiul
cosmic sau alte riscuri încă necunoscute sunt menționate ca posibile cauze viitoare ale unor astfel de șocuri.
În mod specific, textul prevede: "Platforma de urgență (...) se va concentra pe convocarea și promovarea la nivel înalt
pentru o perioadă limitată de timp, reunind actori capabili să aducă o contribuție semnificativă la răspunsul global."
Aici devine mai clar ce înțelege Secretarul General al ONU prin "consolidarea guvernanței globale".
Într-o criză viitoare, în care ONU definește cât de mare este pericolul, ONU ar trebui, de asemenea, să convoace acei
actori pe care îi consideră a fi cei potriviți pentru a rezolva criza. Mai puțină democrație nu este posibilă!
[Nicolas Rimoldi, militant elvețian pentru drepturile civile al mișcării de protest corona
"MASS-VOLL", vorbește chiar de o mutație a ONU într-o...
De fapt, o astfel de platformă de urgență ar însemna sfârșitul suveranității naționale. Pentru că cel care decide asupra stării
de urgență este suveranul. Iar în acest caz, acesta ar fi ONU.
Cu toate acestea, nu numai dorința de dominație mondială temporară este scandaloasă, ci și
fundația pe care ONU plasează platforma de urgență.
De exemplu, în ceea ce privește "pandemia corona", care este folosită în mod repetat ca exemplu de "șoc global complex":
Documentul în cauză regretă că coronavirusul a anulat patru ani de progrese în lupta împotriva sărăciei. Dar este greșit!
În cazul Germaniei, de exemplu, fișierele RKI publicate dovedesc că măsurile cu scop politic și nu
virusul au fost cele care au cauzat daune economice lumii.
Același lucru este valabil și pentru factorul de risc "evenimente climatice majore": în timp ce CO2 este menționat în întreaga
Agendă comună ca factor al anomaliilor climatice, subiectul geoingineriei, și anume
manipularea vremii, este ignorat în mod constant.
[Cu alte cuvinte, ONU își bazează platforma de urgență pe relatări demonstrabil false și incomplete.
În schimb, aceasta susține în Global Digital Compact că dorește să combată informațiile înșelătoare, dar nu își poate îndeplini
propriile standarde. Aceasta înseamnă că Agenda comună și, odată cu ea, ONU, își pierd o mare parte din credibilitate.
Arhitectura financiară internațională: Un alt document al ONU clarifică modul în care suveranitatea statului-națiune
urmează să fie cedată organismelor nedemocratice:
Policy Brief nr. 6 solicită, printre altele, următoarele: statele membre ale ONU ar trebui să înființeze un organism de coordonare
a procesului decizional economic, reglementarea datoriei țărilor slabe din punct de vedere economic ar trebui încredințată unui
grup de experți și economiile majore ar trebui să consolideze coordonarea macroeconomică, de exemplu prin
mutarea acesteia la reuniunea miniștrilor de finanțe și a guvernatorilor băncilor centrale din G20.
Acest tip de abordare centralizată a problemelor de către "comitete de experți" supranaționale este o temă recurentă.
Aparent, Secretarul General Guterres crede că, cu cât problemele sunt mai mari, cu atât soluția
trebuie să fie mai centralizată și mai puțin democratică.
[Aceste intenții sunt înspăimântătoare și nu sunt de bun augur dacă Pactul pentru viitor va fi semnat efectiv de statele membre.
Dar - există un motiv pentru care lucrurile merg așa cum merg? Partea finală a acestui documentar analizează rădăcinile ONU
și examinează dacă aceste eforturi centraliste sunt sistematice.
ONU - un proiect al viitorilor conducători ai lumii?
Organizația predecesoare a ONU a fost Liga Națiunilor. Aceasta a existat din 1920 până în 1946 cu scopul de a asigura
pacea mondială și de a soluționa conflictele internaționale.
Ideea unei astfel de Legi a Națiunilor făcea parte din planul în 14 puncte al președintelui american de atunci, Woodrow Wilson.
Acest plan era menit să aducă pacea în lume după Primul Război Mondial și autodeterminarea popoarelor.
Cu toate acestea, creatorii acestui plan aparent pacificator au fost nimeni alții decât Walter Lippmann și
Edward Mandell House - co-fondatorii de mai târziu ai Consiliului pentru Relații Externe.
CFR, la rândul său, a fost fondat cu unicul scop de a ajuta SUA, sau pe trăgătorii de sfori ai francmasoneriei internaționale
din spatele acesteia, să obțină supremația globală.
Acest grup de reflecție își continuă și astăzi activitatea murdară în întreaga lume.
Aruncați o privire la programele prezentate aici.
Este o coincidență faptul că presupusul proiect de pace al Ligii Națiunilor a fost conceput de oameni care trăiau doar în cercuri
de super-bogați și aspirau la putere globală? Sau Liga Națiunilor a fost chiar un mijloc pentru
atingerea unui scop? Continuăm să urmărim această pistă.
Oricine se interesează de CFR va întâlni inevitabil numele Rockefeller la un moment dat.
Această dinastie familială americană bogată are, fără îndoială, o influență enormă, inclusiv prin
intermediul fundației sale de familie, Fundația Rockefeller.
Cel mai faimos descendent al acesteia, David Rockefeller, care a murit în 2017, a fost director al CFR timp de
36 de ani. Există într-adevăr o legătură între această puternică familie bancară și ONU.
Wikipedia scrie: "Fundația Rockefeller este strâns împletită cu think tank-ul privat al elitei
americane "Council on Foreign Relations" (CFR).
Legendarele "Studii privind războiul și pacea" ale CFR, în care au fost concepute bazele "organizării" lumii după cel de-al
Doilea Război Mondial, care au condus în cele din urmă la Banca Mondială, Fondul Monetar Internațional (FMI), NATO și ONU, au
fost lansate în 1939 de Fundația Rockefeller și finanțate cu 350 000 de dolari americani (echivalentul a
aproximativ 6 milioane de dolari americani în 2015)."
[Astfel, Fundația Rockefeller este considerată oficial ca având o influență formativă
asupra fondării Organizației Națiunilor Unite.
Dar legăturile sunt și mai profunde: tatăl lui David, John D. Rockefeller Jr., a dat ONU un cec de 8,5
milioane USD în 1947 pentru a cumpăra terenul din New York pe care a fost construit atunci sediul său.
Trebuie să țineți cont de faptul că o astfel de donație creează mari dependențe deoarece, după cum
știm cu toții, nu mușcați mâna care vă hrănește.
Răspundem la întrebare cu un citat atribuit lui David Rockefeller:
"Ar fi fost imposibil să dezvoltăm planul nostru pentru lume dacă am fi fost expuși atenției publicului în acei ani.
Dar lumea este acum mai avansată și este pregătită să se îndrepte către un guvern mondial. Guvernarea supranațională de către o
elită intelectuală și bancherii mondiali este cu siguranță preferabilă autodeterminării
naționale practicate în secolele anterioare."
Nu există un mod mai bun de a rezuma aspirațiile familiei Rockefeller.
Consiliul pentru Relații Externe, Conferința Bilderberg, Comisia Trilaterală, Forumul Economic Mondial - cei mai puternici
oameni din lume nu mai stau în clădiri guvernamentale, ci în organisme create de înalta finanță în scopul puterii!
Urmăriți documentarul Kla.TV "Dinastia Rockefeller: cu un pas înaintea evenimentelor mondiale?".
În memoriile sale, David Rockefeller o spune și mai tranșant: "Unii extremiști ideologici chiar cred că
facem parte dintr-o cabală secretă care lucrează împotriva intereselor Statelor Unite.
Ei ne acuză pe mine și familia mea că suntem "internaționaliști" și că conspirăm cu alții din întreaga lume
pentru a construi o structură politică și economică globală mai unificată - "o lume", dacă vreți.
Dacă asta este acuzația, pledez vinovat și sunt mândru de asta."
Să rezumăm: Familia Rockefeller, care a exercitat o putere enormă prin banii și instituțiile sale cel puțin de la începutul
secolului trecut, a generat ideea ONU și a sprijinit-o financiar.
În același timp, David Rockefeller, în numele familiei sale, și-a declarat sprijinul pentru o conducere mondială
centralizată și pentru abolirea suveranității naționale.
Legătura cu dorința actuală evidentă de putere globală a ONU nu poate fi negată. Și se pare că António Guterres
pare să se înțeleagă bine și cu familia Rockefeller, fotografiată aici cu David Rockefeller Jr.
Dragi telespectatori, dacă aceste conexiuni continuă să fie înecate de mainstream, Summitul ONU pentru viitor va fi,
de asemenea, o altă piatră de temelie pe drumul către o lume lipsită de libertate, nedemocratică și totalitară.
Așadar, faceți parte din soluție răspândind vestea despre acest program, vorbind cu vecinii, colegii de muncă, rudele etc.!
Aduceți vocile discordante la oameni și ajutați la stoparea acestor încercări de dominație mondială!
] "Dar diseminarea unor astfel de informații, indiferent de tipul lor, fie ele politice, științifice, ideologice, religioase sau
de altă natură, eu spun că co-procesarea și co-difuzarea lor este în prezent una dintre cele mai mari soluții care există.
(...) Avem nevoie de suveranitate media pentru asta. Înțelegeți? Avem nevoie de libertatea de informare. Aceasta este
soluția, pentru moment, acum - prima, cea mai importantă.
Fără acest lucru, oamenii vor rămâne în întuneric. Și de aceea nu suntem oameni care
doar semnalează problemele și nu oferă soluții.
Da, oferim soluții. Dar cea mai importantă și indispensabilă dintre toate soluțiile
practice sunteți dvs. acolo, împreună cu noi.
(...) Fie ca toți cei care ne aud și ne văd astăzi să ducă în lume tot ceea ce aud și văd
de la noi astăzi. Până la capătul pământului".