Sveitsin mediankustantajien yhdistys viettää tänä vuonna 125-vuotisjuhlaansa.
Se kokoaa yhteen yli 100 yksityistä mediayhtiötä. Myös johtavat mediakonsernit ovat sen jäseniä.
Yhdistys kuvaa Sveitsin tiedotusvälineiden toimintaa seuraavasti: "Riippumattomat tiedotusvälineet ovat
välttämättömiä Sveitsin kaltaiselle suoralle demokratialle.
Sveitsin yksityiset tiedotusvälineet raportoivat kriittisesti ja riippumattomasti politiikasta, taloudesta ja yhteiskunnasta."
Yhdistyksen periaatteet kuulostavat lupaavilta. Mutta kuinka menestyksekkäästi ne on toteutettu?
Mikä on tiedotusvälineiden monimuotoisuuden ja sveitsiläisten mediayhtiöiden riippumattomuuden todellinen tilanne?
Harhaluulo: Median monimuotoisuus Sveitsissä
Lehtimarkkinoita analysoitaessa voidaan todeta, että Sveitsissä on suuri valikoima erilaisia sanomalehtiä.
Nämä kuuluvat kuitenkin lähes aina jollekin neljästä määräävässä asemassa olevasta markkinatoimijasta. Yksi
näistä on TX Group, joka tunnettiin aiemmin nimellä Tamedia.
Se omistaa muun muassa sanomalehdet Tages-Anzeiger, 20 Minuten, Der Landbote, Basler Zeitung, Berner Zeitung ja SonntagsZeitung.
Vuonna 2020 konsernin markkinaosuus oli 46 prosenttia koko lukijakunnasta saksankielisessä Sveitsissä
ja jopa 69 prosenttia ranskankielisessä Sveitsissä.
Sanomalehtien omistajien markkinakeskittymä Sveitsissä on yksi Euroopan suurimmista,
kuten Oxfordin tutkimus osoitti vuonna 2016.
Sveitsi sijoittui suunnilleen samalle tasolle Etelä-Afrikan, Turkin ja Venäjän kanssa.
Kuva on samanlainen paitsi lehdistömarkkinoilla myös koko mediamaisemassa. Vain
viisi suurta toimijaa hallitsee markkinoita.
Niillä on huomattava vaikutus tiedon levittämiseen ja mielipiteenmuodostukseen maassa.
Näiden viiden mediakonsernin arvioidaan yhdessä hallitsevan yli 70 prosenttia koko mediamarkkinoista,
mikä merkitsee huomattavaa mediavoiman keskittymistä.
Harhaluulo: Sveitsin tiedotusvälineiden riippumattomuus
Kriittiset tahot ovat jo vuosia varoittaneet siitä, että monet sveitsiläiset tiedotusvälineet
ovat yhteydessä transatlanttiseen verkostoon.
Kuten Swiss Policy Researchin laatimasta infografiikasta käy ilmi, on yhteyksiä muun muassa Saksan
Atlantik-Brücke-järjestöön, Bilderberg-konferenssiin ja Natoon.
Tiedetään myös, että kansainväliset kansalaisjärjestöt kouluttavat Sveitsin tiedotusvälineiden nuoria johtajia.
Esimerkiksi NZZ-mediakonsernin toimitusjohtaja Felix R. Graf ja SRG:n entinen pääjohtaja Roger de Weck ovat molemmat
Davosin Maailman talousfoorumin (WEF) "Young Global Leaders".
SRF:n tunnettu juontaja Arthur Honegger ja NZZ:n kirjeenvaihtajat Niklaus Nuspliger ja Marie-Astrid
Langer ovat American Swiss Foundationin "Young Leaders".
Mainittakoon ohimennen, että sveitsiläinen uutistoimisto Keystone-SDA luovutti saksankielisen ulkomaanpalvelunsa kokonaan
saksalaiselle DPA:lle vuoden 2020 alussa, joka puolestaan tekee yhteistyötä
yhdysvaltalaisen uutistoimiston Associated Pressin kanssa.
Yhteenvetona voidaan todeta, että suurin osa sveitsiläisistä tiedotusvälineistä on integroitunut kansainvälisiin verkostoihin.
Kla.TV on jo useissa ohjelmissa kertonut näiden yhteyksien kielteisestä vaikutuksesta riippumattomaan raportointiin.
Tilaisuudessa korostettiin muun muassa yhdysvaltalaisen ajatushautomon Council on Foreign Relationsin maailmanlaajuista
vaikutusvaltaa kaikkiin maailman johtaviin uutistoimistoihin.
Tietoalusta "uncut-news" varoittaa tuoreessa artikkelissaan, että sveitsiläisten tiedotusvälineiden yhteydet kansainvälisiin
verkostoihin voivat johtaa yksipuoliseen raportointiin.
Tämä voi johtaa siihen, että kriittiset ja eriävät mielipiteet tukahdutetaan maassa.
Yksi esimerkki tästä oli raportointi COVID-pandemian aikana.
Sen sijaan, että edellä mainitut sveitsiläiset tiedotusvälineet olisivat raportoineet tasapainoisesti ja
riippumattomasti, ne ovat yrittäneet esittää vilpittömien koulutusliikkeiden monipuolista raportointia epäluotettavana.
Tämä siitä huolimatta, että he ovat pyrkineet varmistamaan, että myös kriittisiä mielipiteitä
kuullaan ja että käydään avointa vuoropuhelua.
Hyvät katsojat, kun tiedotusvälineet epäonnistuvat valtion neljäntenä valtiomahtina, on kansalaisvelvollisuus
välittää kansalle se, mitä kansa ei ole kuullut.