Univerzitetski predavač (Beč) dr Gerd Reuther: Prijetnja pandemije
Postoji li prijetnja pandemije, ili je pandemija prijetnja?
Međunarodne zdravstvene propise i Zakon o pandemiji nadvijaju se nad nama poput mača Damokla.
Ako to želi generalni sekretar Svjetske zdravstvene organizacije, lockdowni i obavezna
cijepljenja mogli bi se vratiti na dnevni red već sutra.
Lista patogena sklonih pandemijama postaje sve duža i duža. Dijagnoze i navodni patogeni postaju sve nejasniji.
Ovo je mišljenje dr. Gerd Reuthera, dugogodišnjeg specijaliste radiologije i medicinskog historičara, u svjetlu trenutnog
uspona totalitarizma u Svjetskoj zdravstvenoj organizaciji.
Zajedno s historičarkom dr Renate Reuther nedavno je objavio nekoliko knjiga, uključujući Hauptsache Panik –
Ein neuer Blick auf Pandemien in Europa (Glavna stvar je panika – Nov pogled na pandemije u Evropi).
U ovom programu Kla.TV objavljuje skraćeni članak dr. Gerd Reuthera na temu "Prijetnja pandemije".
Cijeli članak možete pronaći kao internetski link ispod programa.
"Trenutno je imenovano 30 potencijalnih zlikovaca koji bi u bilo kojem trenutku mogli ponovo baciti svijet u percipirani kaos."
Čak je i "Covid-19" ponovo naveden, nakon što je u međuvremenu bio klasificiran kao manje zarazan, i prevara je sada zabilježena.
Uostalom, ovaj sumnjivi virus je također imao mutante koji su zgodno izvučeni iz niotkuda.
Oni očigledno samo žele nastaviti kao da se prizivatelji pandemije već nisu razotkrili.
Panik lista pokazuje da nema potrebe poučavati novu kliničku sliku.
Mnogo je lakše proglasiti dobro poznate bolesti novim epidemijama.
Dovoljno je preimenovati gripu u "koronavirus" ili malariju u "Ebola" ;
Nazivati bilo koju vrstu kožnog oboljenja, od ovčijih boginja do toksičnih reakcija, "M-boginje".
PCR testovi kao jedini dijagnostički alat čine gotovo sve moguće.
Ili imate bolest na koju se testira, ili je nemate.
"Incidencija" se povećava s učestalošću testiranja.
Dvije pandemije koje je SZO proglasila su i dalje aktivne: kolera i M-boginje, koje su dvaput preimenovane.
Od najave 1961. godine, potonja je bila pandemija najdužeg trajanja, koju je sama Svjetska
zdravstvena organizacija vjerovatno već zaboravila.
Ali kolera uopće nije pogodna za pandemiju. Ne samo zbog neophodne kontaminacije vode, koja samo dovodi do žarišta zaraze.
Razumljivo je da je očaj pandemista sada velik.
Konačno, politički lideri su 2020. proglasili "erom pandemija".
Generalni direktor SZO mora ispuniti zadatak, iako su epidemije koje se prostiru na više
zemalja i većeg područja biološki nemoguće.
Pojava zaraznih bolesti zahtijeva ne samo patogen, već, što je još važnije, iste uvjete
okoline i istu podložnost ljudi na velikom području.
Denga groznica, na primjer, javlja se samo u toplim klimama. Osjetljivost ljudi varira ovisno o njihovoj
dobi, postojećim zdravstvenim stanjima i bogatstvu.
Osim toga, životinje, komarci, glodari i šišmiši za koje se vjeruje da su odgovorni za lance
zaraze moraju svugdje pronaći pogodne uvjete za život.
Epidemije su stoga uvijek regionalne i nikada globalne!
Čak ni unutar jedne klimatske zone – poput Srednje Evrope – nikada nije bilo vala epidemija koji bi zahvatio nekoliko zemalja.
Narativ o pandemijama zahtijeva narativ o ubrzanom "globalnom klimatskom poremećaju" i "Jedno zdravlje".
Samo poricanjem regionalnih razlika između ljudi i prirode SZO može tvrditi da postoji raširena zdravstvena vanredna situacija.
Što se može dogoditi samo ako je većina spremna u to vjerovati.
Ovo se već pokazuje u slučaju "klimatskih promjena", kada radijski voditelji objavljuju najtopliji dan
u historiji svijeta uz komentar da ovdje u ovoj zemlji uopće ne biste stekli takav dojam...
Četiri argumenta zašto ne postoje prirodne pandemije, koje su već zanemarene u slučaju "Covid-19":
1. Infekcijske bolesti nikada ne pogađaju sve ljude jednako, bez obzira na njihov genetski sastav, ishranu i stanje zdravlja.
Bilo da se radi o kugi, koleri, tifusu ili respiratornim virusima – prvenstveno se razbole i
umru stariji, siromašni i već ranjivi pojedinci.
Zemlje s niskom prosječnom dobi trebale bi biti sve manje pogođene, ili uopće ne pogođene.
2. Infekcijske bolesti su gotovo uvijek sezonske i stoga ne mogu istovremeno nastupiti u različitim
klimatskim zonama i u različitim godišnjim dobima.
U tropskim zemljama respiratorne virusne infekcije općenito igraju zanemarivu ulogu.
Zarazno povraćanje i proljev su općenito češći u ljetnim mjesecima nego u zimskim mjesecima.
3. Epidemije ne mogu nestati mnogo mjeseci ranije u najsiromašnijim zemljama nego u bogatim
zemljama s dobro opremljenim zdravstvenim sistemima.
4. Epidemije nikada ne prestaju na političkim granicama.
Bez geografske barijere ili demarkacione linije prema sjevernoj Njemačkoj, kako je Covid-19 mogao završiti
više od godinu dana ranije u Danskoj nego u Njemačkoj?
Sa svojom sada kafkijanskom definicijom "pandemije", WHO je zapravo već neizravno
priznala da "pandemije" nisu prirodni događaji.
Inače bi se moglo koristiti stvarne klastere zaraznih bolesti kao osnovu.
Međutim, "rizik" od zarazne bolesti u nekoliko zemalja sada je dovoljan da se proglasi vanredno stanje.
Niko ne mora biti bolestan da bi pretvorio svijet u karantenski zatvor. Dakle, još jednom će biti potrebna velika obmana.
Epidemije zaraznih bolesti zahtijevaju pogodne uvjete oslabljenog imunološkog sistema: rat,
teškoće, ekološke katastrofe i nezdrave stilove života.
Injekcije gena mogle su poslužiti ovoj svrsi, jer bi mogle oštetiti imune sisteme ljudi širom svijeta.
Navodno istovremeni klaster sličnih infekcija u različitim zemljama inače se može smatrati sigurnim znakom obmane.
Do sada bi svima na Zemlji trebalo biti jasno da "pandemija" nije tehnički pojam iz oblasti medicine, već oružje.
Autor Ludwig Börne (1786–1837) je to prepoznao kada je kolera prvi put proglašena u Parizu 1830. godine:
"Do trenutka kad se preplašeni ljudi saberu, stare okove su ponovo zavarene, bolnica ostaje zatvor i
nakon oporavka, a dvadeset godina slobode je izgubljeno".
Čak i tada je zajednica prešla u autoritarni režim proglasivši izvanredno stanje zbog kuge.