Univ.-Doz. (Vídeň) Dr. Gerd Reuther: Hrozba pandemie
"Hrozí pandemie nebo je pandemie hrozbou?
Mezinárodní zdravotní předpisy a zákon o pandemii nad námi visí jako Damoklův meč.
Pokud bude generální tajemník Světové zdravotnické organizace chtít, může zítra dojít k dalšímu uzavření a povinnému očkování.
Seznam patogenů "kompatibilních s pandemií" je stále delší. Diagnózy a předpokládané patogeny jsou stále nejasnější."
Podle Dr. Gerda Reuthera, dlouholetého odborníka na radiologii a historika medicíny, je vzhledem
k současnému nárůstu totalitního režimu ve WHO.
Spolu s historičkou Dr. Renate Reutherovou vydal v poslední době několik knih, mimo jiné "Hauptsache
Panik - Ein neuer Blick auf Pandemien in Europa".
V tomto pořadu zveřejňuje Kla.TV zkrácený článek Dr. Gerda Reuthera na téma "Hrozba pandemie".
Celý článek najdete jako internetový odkaz pod programem.
"V současné době existuje 30 možných padouchů, kteří mohou kdykoli uvrhnout svět zpět do chaosu.
Dokonce i "Covid-19" je znovu uveden, poté, co byl mezitím klasifikován jako méně nakažlivý a blaf je zaznamenán.
Koneckonců tento pochybný virus znal i mutanty, které vytáhl z klobouku.
Očividně chtějí jen pokračovat, jako by pandemičtí kejklíři nebyli dlouho bez šatů.
Panický seznam ukazuje, že není třeba zavádět nový klinický obraz.
Je mnohem snazší prohlásit známé nemoci za novou epidemii.
Stačí chřipku přejmenovat na "korunu" nebo malárii na "ebolu" ;
kožní příznaky jakéhokoli druhu, od planých neštovic až po reakce související s otravou, jako "M-Pox".
PCR testy jako jediný diagnostický nástroj umožňují téměř vše.
Buď máte nemoc, na kterou se testuje, nebo nejste nemocní.
"Incidence" se zvyšuje s četností testování.
Dvě "pandemie" vyhlášené WHO jsou i tak stále aktivní: kromě dvakrát přejmenované "M-Pox" je to také cholera.
Ta je od svého vyhlášení v roce 1961 nejdéle trvající pandemií, na kterou už pravděpodobně zapomněla i samotná WHO.
Cholera však nemá pandemický potenciál. Nejen kvůli nezbytné kontaminaci vody, která vede pouze ke vzniku shluků infekcí.
Je pochopitelné, že pandemie nyní vyvolává velké zoufalství.
Vždyť "éru pandemií" vyhlásili političtí předáci na rok 2020.
Generální ředitelství WHO musí plnit své úkoly, přestože epidemie v několika zemích a na větším území jsou biologicky nemožné.
Výskyt infekčních onemocnění vyžaduje nejen patogen, ale především stejné podmínky
prostředí a stejnou vnímavost lidí na velkém území.
Například horečka dengue se vyskytuje pouze tam, kde je teplo. Lidé jsou náchylní v různé míře v závislosti na
svém věku, předchozích onemocněních a majetkových poměrech.
Kromě toho živočichové - komáři, hlodavci a netopýři -, kteří jsou pravděpodobně zodpovědní za řetězce
infekce, musí všude najít vhodné životní podmínky.
Epidemie jsou proto vždy regionální a nikdy ne globální!
Ani v rámci jedné klimatické zóny - jako ve střední Evropě - nikdy nedošlo k vlně epidemií v několika zemích.
Pro pandemický narativ potřebujete narativ zrychlené "globální změny klimatu" a "jednoho zdraví".
Pouze popíráním regionálních rozdílů mezi lidmi a přírodou může WHO vyhlásit celostátní stav nouze.
Ta se uskuteční pouze tehdy, bude-li v ni ochotna věřit většina.
Příkladem toho je již "změna klimatu", kdy rozhlasoví moderátoři opět oznamují nejteplejší den v dějinách světa s
komentářem, že lidé v této zemi nemají ani dojem, že...
Čtyři argumenty, proč neexistují přirozené pandemie, které již byly v případě Covid-19 ignorovány:
1. infekční nemoci nikdy nepostihují všechny lidi stejně, bez ohledu na jejich
genetickou výbavu, stav výživy nebo zdravotní stav.
Ať už se jedná o mor, choleru, tyfus nebo respirační viry, onemocní a zemřou především staří, chudí a dříve poškození lidé.
Země s nízkým průměrným věkem musí být postiženy stále méně nebo vůbec.
2. infekční nemoci jsou téměř vždy sezónní, a proto se nemohou vyskytovat současně v
různých klimatických pásmech a střídat roční období.
V tropických zemích hrají nemoci způsobené respiračními viry obecně menší roli.
Infekční průjmy jsou obecně častější v letních měsících než v zimě.
3. epidemie v nejchudších zemích nemohou zmizet o mnoho měsíců dříve než v bohatých
zemích s dobře vybavenými zdravotnickými systémy.
4. epidemie se nikdy nezastaví na politických hranicích.
Jak mohl "Covid-19" skončit v Dánsku o více než rok dříve než v Německu bez geografické
bariéry nebo demarkační hranice se severním Německem?
WHO nyní kafkovskou definicí "pandemie" vlastně již nepřímo přiznala, že "pandemie" nejsou přírodní události.
V opačném případě by se dalo vycházet ze skutečných kumulací infekčních onemocnění.
"Riziko" infekčního onemocnění v několika zemích však nyní stačí k vyhlášení stavu nouze.
Nikdo nemusí být nemocný, aby se svět změnil v karanténní vězení. [Takže to bude chtít další velký podvod.
Epidemické infekční nemoci potřebují vhodné podmínky s poškozeným imunitním systémem: války,
strádání, ekologické katastrofy a nezdravý životní styl.
K tomuto účelu mohly sloužit genové injekce, které mohly poškodit imunitní systém lidí na celém světě.
Údajné souběžné hromadění podobných infekcí v různých zemích lze jinak považovat za jistou známku podvodu.
Každému obyvateli Země by už mělo být jasné, že "pandemie" není odborný termín ze světa nemocí, ale zbraň.
Autor Ludwig Börne (1786 až 1837) to rozpoznal při příležitosti prvního vyhlášení údajné cholery v Paříži v roce 1830:
"Dokud se vyděšený lid znovu nevzpamatuje, stará pouta jsou znovu přikována, nemocniční pokoj zůstává po
uzdravení vězením a dvacet let svobody je kvůli němu ztraceno.".
Už tehdy se komunita přepnula do režimu autority, když vyhlásila hrozbu epidemie."