Univ.-Doz. (Wien) Dr Gerd Reuther: Det pandemiska hotet
"Finns det ett hot om en pandemi eller är en pandemi ett hot?
Det internationella hälsoreglementet och pandemilagstiftningen svävar över oss som ett damoklessvärd.
Om Världshälsoorganisationens generalsekreterare får som han vill kan det bli aktuellt med ytterligare en
nedstängning och obligatorisk vaccinering i morgon.
Listan över patogener som är "redo för pandemi" blir allt längre. Diagnoserna och de
förmodade patogenerna blir mer och mer obskyra."
Enligt Dr Gerd Reuther, mångårig specialist i radiologi och medicinhistoriker, är det med tanke på
den nuvarande ökningen av totalitarism inom WHO.
Tillsammans med historikern Dr Renate Reuther har han nyligen gett ut flera böcker, bland annat
"Hauptsache Panik - Ein neuer Blick auf Pandemien in Europa".
I detta program publicerar Kla.TV en förkortad artikel av Dr Gerd Reuther på temat "Pandemihotet".
Du hittar hela artikeln som en internetlänk under programmet.
"Det finns för närvarande 30 möjliga skurkar som när som helst kan störta världen tillbaka i kaos.
Till och med "Covid-19" listas igen, efter att den klassificerats som mindre smittsam under tiden och bluffen är dokumenterad.
Detta tvivelaktiga virus kände trots allt också mutanter som drogs ur någon hatt.
De vill uppenbarligen bara fortsätta som om pandemitrollkarlarna inte hade varit utan kläder på länge.
Paniklistan visar att det inte finns något behov av att införa en ny klinisk bild.
Det är mycket lättare att förkunna välkända sjukdomar som en ny epidemi.
Det räcker att byta namn på influensa till "corona" eller malaria till "ebola" ;
hudsymtom av alla slag, från vattkoppor till giftrelaterade reaktioner, som "M-Pox".
PCR-test som enda diagnosverktyg gör nästan vad som helst möjligt.
Antingen har du den sjukdom som testas för eller så är du inte sjuk.
"Incidensen" ökar med frekvensen av tester.
Två "pandemier" som förklarats av WHO är ändå fortfarande aktiva: förutom den två gånger omdöpta "M-Pox" finns det också kolera.
Den sistnämnda har sedan den utlystes 1961 varit den mest långvariga pandemin,
vilket WHO självt förmodligen redan har glömt.
.
Det är förståeligt att pandemin nu orsakar stor förtvivlan.
Trots allt utropades en "era av pandemier" av de politiska frontfigurerna 2020.
WHO-generalen måste leverera, trots att epidemier i flera länder och över ett större territorium är biologiskt omöjliga.
För att smittsamma sjukdomar ska uppstå krävs inte bara en patogen, utan framför allt samma miljöförhållanden och
samma mottaglighet hos människor över ett stort område.
Denguefeber, till exempel, förekommer bara där det är varmt. Människor är mottagliga i olika grad
beroende på ålder, tidigare sjukdomar och förmögenhet.
Dessutom måste de djur - myggor, gnagare och fladdermöss - som tros vara ansvariga för
infektionskedjorna hitta lämpliga levnadsförhållanden överallt.
Epidemier är därför alltid regionala och aldrig globala!
Inte ens inom en klimatzon - som i Centraleuropa - förekom det någonsin en våg av epidemier som spred sig över flera länder.
För att kunna berätta om pandemin behöver du berättelsen om accelererade "globala klimatförändringar" och "One Health".
Det är bara genom att förneka de regionala skillnaderna mellan människa och natur som WHO
kan hävda att det råder en nationell hälsokris.
Vilket bara kommer att förverkligas om en majoritet är beredd att tro på det.
Detta exemplifieras redan i fallet med "klimatförändringarna", när radiopresentatörer återigen tillkännager den
varmaste dagen i världshistorien med kommentaren att människor i detta land inte ens har intrycket av att...
Fyra argument för att det inte finns några naturliga pandemier som man redan bortsåg från under Covid-19:
1. Smittsamma sjukdomar drabbar aldrig alla människor lika, oavsett deras genetiska
uppsättning, näringsstatus eller hälsotillstånd.
Oavsett om det handlar om pest, kolera, tyfus eller luftvägsvirus - det är främst gamla, fattiga och
tidigare skadade individer som insjuknar och dör.
Länder med låg medelålder måste påverkas allt mindre eller inte alls.
2. Smittsamma sjukdomar är nästan alltid säsongsbundna och kan därför inte förekomma
samtidigt i olika klimatzoner och under olika årstider.
I tropiska länder spelar sjukdomar som orsakas av luftvägsvirus i allmänhet en mindre roll.
Infektiös diarré är i allmänhet vanligare under sommarmånaderna än under vintermånaderna.
3. Epidemier kan inte försvinna många månader tidigare i de fattigaste länderna än i
rika länder med välutrustade hälsosystem.
4. Epidemier stannar aldrig vid politiska gränser.
Hur kunde "Covid-19" ha slutat mer än ett år tidigare i Danmark än i Tyskland utan en geografisk
barriär eller demarkationsgräns mot norra Tyskland?
Med den nu kafkaartade definitionen av en "pandemi" har WHO faktiskt redan indirekt erkänt
att "pandemier" inte är naturliga händelser.
Annars kan man använda verkliga ansamlingar av infektionssjukdomar som grund.
Men "risken" för en smittsam sjukdom i flera länder är nu tillräcklig för att utlysa undantagstillstånd.
Ingen behöver vara sjuk för att förvandla världen till ett karantänfängelse. [Så det kommer att ta en annan stor bedrägeri.
Epidemiska infektionssjukdomar behöver rätt förutsättningar med ett skadat immunförsvar: krig,
umbäranden, miljökatastrofer och ohälsosamma levnadsvanor.
Geninjektionerna skulle kunna ha tjänat detta syfte, eftersom de kan skada immunsystemet hos människor över hela världen.
En förmodad samtidig anhopning av liknande infektioner i olika länder kan annars betraktas som ett säkert tecken på bedrägeri.
Vid det här laget borde det stå klart för alla jordens invånare att en "pandemi" inte är en
teknisk term från sjukdomsvärlden, utan ett vapen.
Författaren Ludwig Börne (1786-1837) erkände detta i samband med den första kungörelsen om en påstådd kolera i Paris 1830:
"Tills de skrämda människorna kommer till sans igen, nitas de gamla bojorna fast på nytt, sjukrummet
förblir fängelset efter tillfrisknandet och tjugo års frihet går förlorade på grund av det".
Även då övergick samhället till myndighetsläge när man förklarade att det förelåg ett epidemiskt hot."