Noua invenție pentru sinucidere prin capsula Sarco rupe barajul pentru protejarea vieții.
După programul canadian de eutanasiere urmează acum ceea ce criticii se temeau de mult
timp: creșterea rapidă a "morții la cerere".
Elveția, cunoscută de mult timp pentru reglementările sale liberale privind sinuciderea asistată,
trebuie acum să se confrunte cu un alt model de afaceri nou, cel al morții autoimpuse.
Conformitatea juridică a controversatei capsule sinucigașe "Sarco-Pod" este în prezent subiectul
unor dezbateri aprinse în cantonul Schaffhausen.
Capsula Sarco, o capsulă de gaz în formă de coșciug, complet automatizată, produsă cu
ajutorul unei imprimante 3D, este concepută pentru a permite moartea autodeterminată.
După ce se ia parte la un sondaj online pentru determinarea liberul arbitru, primiți un
cod de acces și puteți urca în capsula ucigașă.
Înăuntru veți găsi o pârghie pe care pur și simplu o întoarceți. După aproximativ
30 de secunde vă veți pierde cunoștința.
La 23 septembrie 2024, prima utilizare fatală a capsulei a avut loc într-o pădure din cantonul Schaffhausen.
O femeie americană în vârstă de 64 de ani a murit din această cauză. Femeia călătorise
în mod deliberat în Elveția în acest scop.
Philip Nitschke, inventatorul capsulei și președintele companiei "Exit International", a asistat la moartea
femeii prin transmisie video în direct din Olanda.
Poliția din Schaffhausen a arestat apoi toate persoanele prezente la fața locului -
pentru incitare și complicitate la sinucidere.
Nitschke a fost, de asemenea, arestat, iar calculatoarele sale și un
prototip Sarco au fost confiscate.
Nitschke, până acum la 8 octombrie 2024, este încă în arest. Alte 371 de persoane sunt încă
pe lista de așteptare pentru a muri în capsulă.
Autoritățile au încă nevoie de mai multe clarificări. Un lucru este cert: politicienii se străduiesc să
concretizeze cadrul juridic pentru decesele Sarco.
Discuția este în plină desfășurare și puteți auzi diverse motive, uneori foarte emoționante, și povești
din toate părțile în favoarea utilizării capsulei.
"Autodeterminare" este un cuvânt la modă aici.
Dar să ascultăm exemplul programului canadian Maid : Nu mai este vorba "doar" de eutanasia pentru adulți.
Chiar și copiilor care nu au o limită minimă de vârstă li se permite să își pună capăt
zilelor prin "autoalegere", "autodeterminare".
Bebelușii vor fi avortați prin "ucidere postnatală". Și care autoritate morală decide unde este trasă linia?
Dacă politicienii elvețieni nu reușesc să pună capăt unor lucruri precum sinuciderea simplificată, nu ne
rămâne decât să asistăm la ruperea barajului, iar noi, aici, în vecinătatea noastră
europeană, să sacrificăm din nou copii în mod legal.
Dar ascultați următorul program pentru a afla în ce măsură Canada deschide deja calea.
[Sunteți sărac, deprimat, handicapat sau inacceptabil din punct de vedere
social? Atunci alegeți o moarte frumoasă!
[Oricine aude o astfel de afirmație crede că a auzit greșit!
Cu toate acestea, acesta sau ceva asemănător ar putea fi în curând sloganul programului de eutanasie al
guvernului canadian - Asistență medicală la moarte.
Planurile au fost extinse în industria canadiană a eutanasiei pentru a
oferi sinucidere asistată direcționată.
Această sinucidere organizată și sancționată de stat, care există de mai mulți
ani, ia forme din ce în ce mai abstruse.
Nu se poate nega faptul că aici există o anumită asemănare cu filmul science fiction "Soylent
Green", în care oamenii sunt fericiți să moară pentru binele comun, în loc să fie un balast incomod.
Canada a decis să definească sinuciderea prin injecție letală drept îngrijire medicală.
[Nu numai că se solicită ca această opțiune să fie pusă la dispoziția copiilor de până la 12 ani. Acum, doi
filosofi de la Universitatea din Toronto susțin chiar că eutanasierea celor săraci ar trebui
să fie acceptabilă din punct de vedere social.
[Kayla Wiebe, doctorand în filosofie, și bioeticianul Amy Mullin, profesor de
filosofie, scriu în Journal of Medical Ethics:
"Este inacceptabil ca oamenii care suferă deja de condiții sociale nedrepte să fie forțați să
aștepte ca aceste condiții să se îmbunătățească.
Soluția recomandată ar trebui să fie recunoscută ca o abordare de limitare a daunelor și
privită ca un "rău mai mic" între două opțiuni mai mult sau mai puțin ideale."
Simplu spus, cele două doamne spun că există doar două opțiuni: o viață mizerabilă, fără nicio speranță de
ajutor sau îmbunătățire, sau o "sinucidere frumoasă".
Deși Wiebe și Mullin descriu acest lucru ca fiind "cel mai rău scenariu", implicația strictă este că
aceste persoane dezavantajate au dreptul de a lua propriile decizii cu privire la viața lor.
În opinia sa, fiecare ar trebui să aibă dreptul de a decide dacă viața sa merită trăită,
iar această decizie ar trebui să fie respectată.
Deși a spus că această soluție este tragică, ar fi totuși cea mai bună
"abordare pentru limitarea pagubelor".
Acest lucru ridică în mod inevitabil întrebarea, pentru cine aceste soluții inumane sunt cele mai dăunătoare.
Pentru a-și consolida sinuciderea "acceptabilă din punct de vedere etic", cele două doamne se folosesc de
poveștile înfricoșătoare ale cetățenilor canadieni care trebuie să recurgă la
eutanasie din cauza lipsei de asistență socială.
[Având în vedere dezvoltarea rapidă a regimului canadian de sinucidere asistată și hotărârea guvernului
Trudeau de a-l extinde în continuare, propunerile de acest gen ar trebui tratate cu maximă seriozitate.
[În loc ca liderii politici să facă tot ce le stă în putință pentru a remedia situația și pentru a face
viața acestor suferinzi mai ușor de trăit cu orice preț, "sinuciderea" nu numai că este favorizată
aici, dar este propusă ca cea mai acceptabilă soluție.
[Cel care pune moartea înaintea vieții pentru cetățenii poporului său comite o crimă.
Iar oricine nu luptă pentru a proteja viețile semenilor săi cu orice preț și nu contribuie în a le face
mai ușor de trăit nu ar trebui să se numească sau să acționeze ca și reprezentant al poporului.