Novi izum za samomor s kapsulo Sarco prebije jez za zaščito življenja.
Kanadskemu programu evtanazije zdaj sledi to, česar so se kritiki že dolgo bali: Smrt na zahtevo" se je hitro razširila.
Švica, ki je že dolgo znana po liberalnih predpisih o pomoči pri samomoru, se mora zdaj
spoprijeti z novim poslovnim modelom samoodločene smrti.
V kantonu Schaffhausen trenutno poteka burna razprava o pravni skladnosti sporne kapsule za samomor "Sarco-Pod".
Kapsula Sarco, popolnoma avtomatizirana plinska kapsula v obliki krste, izdelana s 3D-tiskalnikom, je
zasnovana tako, da omogoča samoodločanje o smrti.
Ko sodelujete v spletni raziskavi, s katero določite svojo svobodno voljo, prejmete kodo za
dostop in se lahko povzpnete v ubijalsko kapsulo.
V notranjosti najdete vzvod, ki ga preprosto obrnete. Po približno 30 sekundah boste izgubili zavest.
23. septembra 2024 je bila v gozdu v kantonu Schaffhausen izvedena prva smrtonosna uporaba kapsule.
64-letna Američanka je umrla. Ženska je v ta namen namerno potovala v Švico.
Philip Nitschke, izumitelj kapsule in predsednik podjetja Exit International, je smrt ženske
spremljal prek neposrednega video prenosa z Nizozemske.
Policija v Schaffhausnu je nato aretirala vse prisotne na kraju dogodka - zaradi napeljevanja in pomoči pri samomoru.
Aretiran je bil tudi Nitschke, ki so mu zasegli računalnike in prototip podjetja Sarco.
Nitschke je v priporu do 8. oktobra 2024. Na seznamu čakajočih na smrt v kapsuli je še 371 ljudi.
Organi morajo še vedno pridobiti dodatna pojasnila. Nekaj je gotovo: politiki si prizadevajo za
konkretizacijo pravnega okvira za smrti zaradi Sarca.
Razprava je v polnem teku in z vseh strani slišimo različne, včasih zelo ganljive razloge in zgodbe v prid uporabi kapsule.
"Samoodločba" je tu zelo priljubljena beseda.
Toda poslušajmo primer kanadskega programa Maid : Ne gre več "samo" za evtanazijo za odrasle.
Tudi otroci brez minimalne starostne omejitve lahko svoje življenje končajo "po lastni izbiri", "po lastni presoji".
Dojenčke je treba splaviti s "postnatalnim ubijanjem". In katera moralna avtoriteta odloča, kje je meja?
Če švicarski politiki ne bodo sposobni ustaviti takšnih stvari, kot so poenostavljeni samomori, nam preostane
le še to, da se jez podre in da bomo v naši evropski soseščini spet zakonito žrtvovali otroke.
V naslednji oddaji pa boste izvedeli, kako daleč je Kanada že v ospredju.
[Ste revni, depresivni, invalidni ali kako drugače družbeno nesprejemljivi? Potem raje izberite lepo smrt!
[Kdor sliši takšno izjavo, misli, da je slišal narobe!
Vendar pa bi to ali kaj podobnega lahko kmalu postal slogan kanadskega vladnega programa
evtanazije - Medicinska pomoč pri umiranju.
V kanadski industriji evtanazije so se razširili načrti za pomoč pri samomoru.
Državno sankcioniran in organiziran samomor, ki obstaja že nekaj let, dobiva vse bolj zapletene oblike.
Ne moremo zanikati, da gre za določeno podobnost z znanstvenofantastičnim filmom "Soylent
Green", v katerem ljudje z veseljem umrejo za skupno dobro, namesto da bi bili neprijeten balast.
Kanada se je odločila, da bo samomor s smrtonosno injekcijo opredelila kot zdravstveno oskrbo.
Ne le, da se poziva, naj bo ta možnost na voljo že otrokom, starim 12 let. Zdaj dva filozofa z Univerze v
Torontu celo zagovarjata stališče, da bi morala biti evtanazija revnih družbeno sprejemljiva.
[Kayla Wiebe, doktorska študentka filozofije, in bioetičarka Amy Mullin, profesorica
filozofije, pišeta v reviji Journal of Medical Ethics:
"Nesprejemljivo je, da so ljudje, ki že trpijo zaradi nepravičnih socialnih razmer,
prisiljeni čakati, da se te razmere izboljšajo.
Priporočeno rešitev je treba priznati kot pristop za omejevanje škode in jo obravnavati kot "manjše
zlo" med dvema bolj ali manj idealnima možnostma."
V preprostem jeziku ženski povesta, da obstajata le dve možnosti: bedno življenje brez
upanja na pomoč ali izboljšanje ali "lep samomor".
Čeprav Wiebe in Mullin to opisujeta kot "najslabši možni scenarij", je stroga posledica tega, da imajo tako
prikrajšane osebe pravico, da same odločajo o svojem življenju.
Po njenem mnenju bi moral imeti vsakdo pravico, da se odloči, ali je njegovo življenje vredno
življenja, in to odločitev bi bilo treba spoštovati.
Čeprav je po njenih besedah ta rešitev tragična, bi bila še vedno najboljši "pristop k omejevanju škode".
Ob tem se neizogibno postavlja vprašanje, za koga so takšne nehumane rešitve najbolj škodljive.
Za podkrepitev svojega "etično sprejemljivega" samomora uporabita zastrašujoče zgodbe kanadskih državljanov, ki se
morajo zaradi pomanjkanja socialne pomoči zateči k evtanaziji.
Glede na hiter razvoj kanadske ureditve pomoči pri samomoru in odločenost Trudeaujeve vlade, da jo še
razširi, je treba tovrstne predloge obravnavati smrtno resno.
Namesto da bi politično vodstvo storilo vse, kar je v njegovi moči, da bi za vsako ceno izboljšalo položaj in
omogočilo življenje teh ljudi, je "samomor" tu ne le naklonjen, ampak tudi predlagan kot najbolj sprejemljiva rešitev.
[Kdor za državljane svojega ljudstva postavi smrt pred življenje, stori zločin.
In kdor se ne bori, da bi za vsako ceno zaščitil življenja svojih soljudi in jim pomagal izboljšati življenjske razmere,
se ne sme imenovati ali delovati kot predstavnik ljudstva.