Rietumu mediju nostāja Ukrainas un Krievijas konfliktā ir nepārprotama.
Krievijas valdība, kuras centrā ir prezidents Putins, ir agresors.
Ukrainas valdība ir upuris, kam sevi jāaizstāv.
Ziņojumi par Krieviju gandrīz bez izņēmuma ir negatīvi, "nav preses brīvības utt.".
Par Ukrainu gandrīz nav dzirdēts nekas negatīvs.
Ukrainas žurnāliste un TV raidījumu vadītāja Diāna Pančenko ir pavisam citāda.
Viņai ir miljoniem skatītāju YouTube un 300 000 sekotāju Telegram kanālā.
Vācu žurnāla un portāla "DEUTSCHE STIMME" redaktors Saša A. Rošmullers (Sascha A. Roßmüller) sniedza interviju
ar Pančenko, kas tika publicēta 2024. gada 11. oktobrī.
DEUTSCHE STIMME", kas dibināta 1976. gadā, izvirza "valsts intereses priekšplānā"
un veicina līdzsvarotu viedokļa veidošanos.
Zemāk klausieties fragmentu no intervijas.
Tā ir nozīmīga atšķirīga balss Rietumu plašsaziņas līdzekļu vienpusīgajam ziņošanai.
Tas arī parāda izeju no saasinošā konflikta starp Krieviju un Ukrainu ar Eiropu.
Pančenko par diskrimināciju un uzmākšanos, ar ko viņa saskārās kā Ukrainas žurnāliste
Būt žurnālistam Ukrainā ir nepateicīgs darbs.
15 gadu laikā, kopš strādāju šajā amatā, man uzbruka trīs reizes.
Es katru dienu saņemu draudus.
(Ukrainas prezidents) Zelenskis ir noteicis pret mani personiskas sankcijas.
Pret mani ir ierosināta krimināllieta, un man draud mūža ieslodzījums - un tas viss par ierakstu Telegramā, ka
mums ir nepieciešamas miera sarunas, lai glābtu Ukrainu.
Es nejokoju, tas viss ir manos failos.
Kad es dzirdu, ka Ukraina šajā karā cīnās par savu brīvību, man kļūst neomulīgi, jo es zinu, ka tur brīvības nav.
Maniem raidījumiem savulaik bija visaugstākie reitingi no visiem Ukrainas ziņu medijiem.
Es ieguvu Gada žurnālista balvu.
Kad sākās karš, es biju Kijevā. (...) Es zinu, par ko es runāju. (...)
Taču valdība dara visu iespējamo, lai mani apklusinātu.
Pančenko ziņo par notikumiem Ukrainā kopš 2014. gada Maidana.
Bet sāksim no sākuma:
Es biju reportieris Maidana notikumu laikā.
Es biju tur katru dienu un redzēju, kā pūlis met akmeņus un Molotova kokteiļus uz policiju.
Esmu redzējis, ka cilvēkiem maksā par provokācijām.
Taču Rietumu plašsaziņas līdzekļos par to nedzirdēsiet.
Pēc Maidana panākumiem valdība ieviesa stingru cenzūru.
Mazākums pārņēma kontroli pār vairākumu.
Teikt, ka esi pret Maidanu un neatbalstīji apvērsumu, bija nāvessods.
Tajā laikā Ukrainā tika nogalināti vairāki pazīstami žurnālisti.
Tāpat kā Oles Buzinas slepkavība.
Izmeklēšana joprojām turpinās, lai gan visi zina, kas to izdarīja.
Pēc Maidana es strādāju kanālā "NewsOne".
Mūsu attieksme bija godīga un objektīva.
Mēs esam ziņojuši par Sēlenska un viņa komandas korupciju.
Mēs piedāvājām platformu tiem, kas atbalsta Minskas vienošanos un Ukrainas neitrālo statusu.
Mēs esam strādājuši miera labā.
Sēļenskis 2021. gada februārī slēdza mūsu kanālu - un vēl divus citus.
Tas notika gadu pirms kara - vēl viena norāde, ka viņš jau zināja, kas notiks.
Viņš centās izdzēst visus alternatīvos informācijas avotus.
Pančenko ziņo par notikumiem Ukrainā pēc kara sākuma 2022. gada 24. februārī.
Kad sākās karš, es biju Kijevā.
Mani nekavējoties pasludināja par valsts ienaidnieku: sākās medības. Pret mani tika vērsti vairāki uzbrukumi.
Kopš kara sākuma diktatūra Ukrainā ir pastiprinājusies. Visas televīzijas stacijas ir slēgtas.
Ir palicis tikai viens, kas ir Sēlenski kontrolē.
Visus zināmos žurnālistus apmeklēja Ukrainas iekšējās izlūkošanas dienests (SBU).
Tas pat apdraudēja manu radinieku drošību.
Jebkura varas iestāžu kritika tiek uzskatīta par nodevību.
Kopš kara sākuma SBU ir ierosinājusi vairāk nekā 2500 kriminālprocesu politisku apsūdzību dēļ.
Daži mani kolēģi ir pazuduši. Citi ir spīdzināti. Daudzi no viņiem atrodas cietumā.
Tikai pateicoties savai slavai, es izdzīvoju un varēju izbraukt no valsts - strādāt par
žurnālistu un arī saglabāt savu morālo integritāti. (...)
Pančenko par Krievijas un Ukrainas kara iemesliem
Krievijas un Ukrainas karš nebija nejaušība.
Gatavošanās upurēt Ukrainu nav notikusi tikai pēdējos 30 gadus.
Tās darbojas kopš Otrā pasaules kara beigām.
Lai saprastu, kur varētu novest Ukrainas ceļš, paskatieties uz karti.
Mums vienkārši bija jāpaliek neitrāliem - nevis prokrieviski noskaņotiem, bet vienkārši neitrāliem,
citiem vārdiem sakot: "pasargājiet mūs no nepatikšanām".
Tā vietā NATO tika atļauts veidot savu infrastruktūru Ukrainā. Tas viss sākās pirms 1991. gada.
Vēl pirms Otrā pasaules kara beigām britu un amerikāņu slepenie dienesti sadarbojās ar ukraiņu nacionālistiem pret PSRS. (...)
Ukrainai bija divas iespējas.
Pirmais variants: neitralitāte un labas attiecības ar Krieviju.
Otra iespēja: buferzona un karš - līdz pēdējam cilvēkam.
[Ukraina ir izvēlējusies otro variantu - vai, pareizāk sakot, tas tika izvēlēts Ukrainai.
Es neuzskaitīšu resursus, ko Rietumi ir iztērējuši, lai noskaņotu ukraiņus pret
krieviem. - Par to jau ir pietiekami daudz zināms.
Kā cilvēkam, kas ir tikpat vecs kā mūsdienu Ukraina, man jāsaka, ka mēs esam daļa no liela eksperimenta.
Propaganda ir padarījusi ģimenes locekļus par ienaidniekiem.
Tas sākas jau skolā, kur Krievija tiek attēlota kā visu mūsu problēmu cēlonis.
Visi, kas aicināja uz mieru un brīdināja mūs, tika gāzti, nogalināti vai iemesti cietumā. (...)
Pančenko ziņo par Sēlenska lomu
Es nedaudz pazīstu Sēlenski. Es pazīstu viņa komandu.
Viņš ir atkarīgs no slavas un ienīst jebkādu kritiku.
Aktierim tas ne vienmēr būtu slikti, taču politiķim, nemaz nerunājot par prezidentu, tas ir absolūti nepieņemami.
Tomēr Sēļenskis pašlaik nepieņem praktiski nekādus lēmumus.
Šādus lēmumus viņa vietā pieņem ASV Valsts departaments, un Džeiks Salivans (Baidena padomnieks
nacionālās drošības jautājumos) ir viņa priekšnieks. (...)
Pančenko par to, kurš sēdēs Baltajā namā - Donalds Tramps vai Kamala Harisa?
Es domāju, ka ir pārāk vienkāršoti teikt, ka Tramps izbeigs karu.
Bet es labprāt kļūdītos.
Ukraina noteikti atbalsta Baidena administrāciju šajā vēlēšanu kampaņā. (...)
Pančenko par pieaugošās spriedzes attīstību un to, vai tā var pāraugt plašā katastrofā.
Es ienīstu būt sliktu ziņu nesējs.
Taču es neredzu izredzes panākt deeskalāciju.
Mēs dzīvojam pasaulē, kurā nevar saukt lietas īstajos vārdos.
Vienkāršāk sakot: Kara kurinātāji to nepieļaus.
Pasaulē valda agresīvs mazākums.
Viņi apspiež, iznīcina vai nogalina ikvienu, kas viņiem nepiekrīt.
Viņi arī maskē savus noziegumus ar it kā progresīvām idejām un demokrātiskiem apzīmējumiem.
Maidana notikumi būtībā ir izplatījušies pa visu pasauli (...).
Pirms trim gadsimtiem Immanuels Kants savā filozofiskajā esejā "Ceļā uz mūžīgo mieru" paziņoja, ka cilvēce
var panākt vispārēju mieru vai nu ar vispārēju apgaismību, vai arī ar postošu konfliktu.
Diemžēl izskatās, ka tikai kaut kas briesmīgs liks cilvēkiem aizdomāties.
Tas nozīmē, ka mirs vēl vairāk cilvēku.
Es labprāt kļūdītos, bet izskatās, ka nākamais eskalācijas posms ir visaptverošs karš
starp Krieviju un NATO. Ukrainā un Eiropā. (...)
Man ir sāpīgi to teikt, bet šodien Eiropa seko Ukrainas pēdās, pieņemot lēmumus, kas kaitē tās iedzīvotājiem.
Es mīlu Vāciju, un es tur jau esmu bijis.
Es cienu tās izcilo kultūru un apbrīnoju tās cilvēku smago darbu, un varu tikai novēlēt, lai Vācija atgūst savu suverenitāti.
Eiropa nevar pastāvēt bez spēcīgas Vācijas.
Un, lai tā būtu stipra, tai jāīsteno savas nacionālās intereses.
Pančenko par savu personīgo nākotni
Mans galvenais mērķis ir palīdzēt cilvēkiem saprast vienam otru.
Visa ļaunuma sakne ir nezināšana.
Jau gadiem ilgi starp krieviem un ukraiņiem ir uzcelts mūris, lai viņi viens par otru gandrīz neko nezinātu.
Un tagad viņi būvē līdzīgu sienu starp Krieviju un Eiropu.
Šodien es koncentrējos uz to, lai pastāstītu cilvēkiem patiesību par karu Ukrainā, lai novērstu vēl lielāku konfliktu.
Es publicēju videoklipus savā X kontā.
Mana grāmata (ar nosaukumu "Neizbēgamais") drīzumā tiks izdota Eiropā un ASV, un es plānoju arī filmas versiju.
- Es lūdzos par mieru mums visiem un ceru, ka veselais saprāts gūs virsroku.