Став западних медија у сукобу између Украјине и Русије је недвосмислен.
Влада Русије – предвођена председником Путином – је агресор.
Украјинска влада је жртва која мора да се брани.
Извештаји о Русији су готово искључиво негативни, тврдећи да "нема слободе штампе, итд."
Скоро никада не чујете ништа негативно о Украјини.
Украјинска новинарка и телевизијска водитељка Дијана Панченко представља сасвим другачију слику.
Она досеже публику од милиона на Јутјубу и има 300.000 пратилаца на Телеграм каналу.
Саша А. Росмулер, уредник немачког часописа и портала DEUTSCHE STIMME, обавио је интервју
са Панченко који је објављен 11. октобра 2024.
Основана 1976. године, DEUTSCHE STIMME ставља "национални интерес на прво место" и доприноси формирању уравнотежених мишљења.
Сада послушајте одломак из интервјуа.
То представља важан контрапункт једностраном извештавању западних медија.
И такође показује излаз из ескалирајућег конфликта између Русије и Украјине са Европом.
Панченко о дискриминацији и узнемиравању које је доживела као украјинска новинарка
Бити новинар у Украјини је захтеван посао без захвалности.
У мојих 15 година у овој професији, три пута сам био нападнут.
Сваки дан примам претње.
(Председник Украјине) Зеленски је увео личне санкције против мене.
Против мене је покренут кривични поступак и претим ми доживотном казном – све због објаве на Телеграму у којој сам
навео да су нам потребни мировни разговори да спасемо Украјину.
Ово није шала, све је у мојим фајловима.
Када чујем да Украјина у овом рату бори за своју слободу, то ми изазива нелагоду, јер знам да тамо нема слободе.
Моји програми су некада имали највише рејтинге међу свим украјинским новинским медијима.
Освојио сам награду за новинара године.
И када је почео рат, био сам у Кијеву. (...) Знам о чему причам. (...)
Али влада чини све што је у њеној моћи да ме ућути.
Панченко извештава о развоју догађаја у Украјини од Мајдана 2014.
Али хајде да почнемо од почетка:
Био сам репортер током догађаја на Мајдану.
Био сам тамо сваки дан и видео сам како је гомила бацала камење и Молotov коктеле на полицију.
Видео сам људе који су плаћени да провоцирају друге.
Али о томе нећете чути у западним медијима.
Након успеха Мајдана, влада је увела строгу цензуру.
Мањина је преузела контролу над већином.
Била је то смртна пресуда рећи да сте били против Мајдана и да нисте подржавали државни удар.
У то време у Украјини је убијено неколико добро познатих новинара.
Као убиство Олеса Бузине.
Истрага још увек траје, иако сви знају ко је то урадио.
Након Мајдана, радио сам за телевизијску станицу NewsOne.
Наш став је био искрен и непристрасан.
Известили смо о корупцији Зеленског и његовог тима.
Обезбедили смо платформу за присталице Минског споразума и неутралног статуса Украјине.
Радили смо за мир.
У ту сврху, Зеленски је затворио наш канал – заједно са још два – у фебруару 2021.
Ово се догодило годину дана пре рата – још један доказ да је он тада већ знао шта долази.
Он је покушао да обрише све алтернативне изворе информација.
Панченко извештава о развоју догађаја у Украјини након избијања рата 24. фебруара 2022. године.
Када је почео рат, био сам у Кијеву.
Одмах сам проглашен непријатељем државе: почела је лов. Било је неколико напада на мене.
Од почетка рата диктатура у Украјини се појачала. Све телевизијске станице су затворене.
Само један је остао под контролом Зеленског.
Сви познати новинари добили су посете од СБУ (украјинске службе државне безбедности).
Он је чак претио безбедности чланова моје породице.
Свака критика власти се сматра издајом.
Од почетка рата, СБУ је покренула више од 2.500 кривичних поступака по политичким оптужбама.
Неки од мојих колега су нестали. Други су мучени. Многи од њих су у затвору.
Само захваљујући мојој слави сам преживео и успео да напустим земљу – да радим као
новинар и да сачувам свој морални интегритет. (...)
Панченко о разлозима руско-украјинског рата
Руско-украјински рат није био случајан.
Припреме за жртвовање Украјине нису се спроводиле само током последњих 30 година.
Раде од краја Другог светског рата.
Да бисте схватили куда би пут Украјине могао да води, довољно је само да погледате мапу.
Морали смо само да останемо неутрални – не проруски, већ једноставно неутрални, другим речима: "Не улази у невоље."
Уместо тога, НАТО-у је било дозвољено да у Украјини развије своју инфраструктуру. Све је то почело пре 1991. године.
Чак и пре краја Другог светског рата, британске и америчке обавештајне службе су сарађивале са
украјинским националистима против СССР-а. (...)
Украјина је имала две опције.
Опција једна: неутралност и добри односи са Русијом.
Опција два: буферска зона и рат – до последњег човека.
Украјина је изабрала другу опцију – или, прецизније, ова опција је изабрана за Украјину.
Нећу наводити ресурсе које је Запад уложио да окрене Украјинце против Руса. О томе је већ довољно познато.
Као неко ко је стар колико и модерна Украјина, морам рећи да смо део великог експеримента.
Пропаганда је претворила чланове породице у непријатеље.
Ово почиње у школи, где се Русија представља као узрок свих наших проблема.
Сви они који су позивали на мир и упозоравали нас су свргнути, убијени или бачени у затвор. (...)
Панченко извештава о улози Зеленског
Познајем Зеленског мало. Познајем његов тим.
Он је зависник од славе и мрзи било какву критику.
То можда не мора нужно бити лоше за глумца, али је апсолутно неприхватљиво за политичара – а камоли за председника.
Тренутно, међутим, Зеленски практично не доноси никакве одлуке.
Америчко Стејт департмент доноси те одлуке уместо њега, а Џејк Суливан (Бајденов саветник за
националну безбедност) је његов претпостављени. (...)
Панченко о питању ко је у Белој кући – Доналд Трамп или Камала Харис?
Мислим да је то груба преупрошћеност рећи да ће господин Трамп окончати рат.
Али бих био срећан да се покажем погрешним.
Украјина дефинитивно подржава Бајденovu администрацију у овој изборној кампањи. (...)
Панченко о развоју растућих тензија и да ли би могле да ескалирају у широко распрострањену катастрофу
Мрзим што морам да донесем лоше вести.
Али не видим никакве изгледе за деескалацију.
Живимо у свету у којем не можете да зовете ствари њиховим правим именима.
Једноставно речено: ратни хушкачи то неће дозволити.
Светом влада агресивна мањина.
Они потискују, уништавају или убијају свакога ко не дели њихово мишљење.
Они такође прикривају своје злочине наводно прогресивним идејама и демократским ознакама.
Догађаји на Мајдану су се у суштини проширили широм читавог света (...).
Пре три века Имануел Кант је у свом филозофском есеју "Ка вечном миру" прогласио да људство може постићи универзални мир
или кроз универзално просветитељство или кроз разорни сукоб.
Нажалост, чини се да само нешто ужасно може натерати људе да размишљају.
А то значи да ће више људи умрети.
Волео бих да грешим, али изгледа да ће следећа фаза ескалације бити рат пуних размера између
Русије и НАТО-а. У Украјини и у Европи. (...)
Боли ме што то кажем, али данас Европа иде Украјиним стопама доносећи одлуке које штете њеним сопственим људима.
Волим Немачку и већ сам био тамо.
Поштујем њену величанствену културу и дивим се марљивости њених људи, и могу само да се
надам да ће Немачка поново стећи свој суверенитет.
Не може бити Европе без јаке Немачке.
И да би била јака, мора да тежи својим националним интересима.
Панченко о својој личној будућности
Мој главни циљ је да помогнем људима да се међусобно разумеју.
Корен сваког зла је незнање.
Годинама је подигнет зид између Руса и Украјинаца с циљем да практично ништа не знају једни о другима.
А сада граде сличан зид између Русије и Европе.
Данас се фокусирам на то да људима кажем истину о рату у Украјини како бих спречио још већи сукоб.
Објављујем видео записе на свом X налогу.
Моја књига (насловом "Неизбежно") ускоро ће бити објављена у Европи и Сједињеним
Државама, а такође планирам филмску адаптацију.
– Молим се за мир за све нас и надам се да ће разум превладати.