Černobyľ nielenže dodal plutónium pre jadrové bomby, ale sám bol súčasťou gigantickej zbrane."
"Máme novú zbraň - takpovediac v portfóliu našich vedcov.
Je taká silná, že keby sa používala donekonečna, všetok život na Zemi by bol vyhladený."
"HAARP - zbraňový systém poškodzujúci klímu"
"zmena klímy, vyvolávanie zemetrasení, otváranie sopiek pomocou elektromagnetických vĺn.
"Vysoký rizikový faktor"
Vystrelili 25.4.86
Potom sa 26. apríla 1986 bezpečnostné zariadenie definitívne pokazilo. vystrelil z konštrukcie
kontajnmentu a vychrlil rádioaktívny materiál.
Jadrový spad sa rozšíril po celej Európe."
Werner Altnickel, ktorý je od roku 1974 samostatne zárobkovo činný ako televízny technik, je držiteľom
ceny EUROSOLAR 1997 a ďalších environmentálnych ocenení.
V roku 2008 prednášal o chemických zbraniach na manipuláciu počasia známych ako chemtrails pre viac ako
1 000 návštevníkov na "Konferencii proti cenzúre".
Hovoril aj o elektromagnetických technikách "manipulácie s počasím" pomocou zariadení HAARP.
Ako environmentalista bol členom Strany zelených a v roku 1987 sa stal aktivistom Greenpeace.
Altnickel sa intenzívne zaoberal haváriou jadrovej elektrárne v Černobyle 26. apríla 1986.
Podľa oficiálnej správy išlo o najvážnejšiu haváriu v histórii mierového využívania jadrovej energie.
K nešťastiu údajne došlo počas testu, ktorého cieľom bolo simulovať úplné zlyhanie
vonkajšieho napájania jadrového reaktora.
Werner Altnickel sa s týmto vysvetlením nikdy neuspokojil.
Po zverejnení jeho intenzívneho výskumu o havárii černobyľského reaktora ho Greenpeace v roku 2005 prepustilo výpoveďou.
V liste sa uvádzalo, že jeho publikácie o Černobyle, manipulácii počasia a skalárnych
zbraňových systémoch nie sú v záujme Greenpeace.
Kla.TV dnes vysiela dokumentárny film Wernera Altnickela.
Presvedčivo v nej dokazuje, že černobyľská havária v skutočnosti nemohla byť "nehodou"!
Kvôli mnohým zjavným nezrovnalostiam Altnickel intenzívne študoval knihu "FER DE LANCE", ktorú v roku 2002 vydal
špecialista na skalárne vlny a americký podplukovník Tom Bearden.
Dospel k záveru, že túto katastrofu spôsobila vojnová skalárna elektromagnetická
výmena úderov medzi KGB Sovietskeho zväzu a USA.
Černobyľská jadrová elektráreň sa v tom čase nachádzala na území Sovietskeho zväzu.
Ani ruská strana, ani USA nemajú záujem objasniť skutočné pozadie tejto údajnej nehody!
Preto je výskum Wernera Altnickela taký aktuálny!
Tento dokument nie je len o historickom prehodnotení.
Vtedajšie zbraňové systémy pre nás predstavujú ešte nebezpečnejšiu hrozbu v súčasnej dramatickej globálnej situácii.
K tejto téme sa vrátime na konci tohto programu.
I. Výbušné vyhlásenia Prof. Dr. Edmunda Lengfeldera
Werner Altnickel pri svojom pátraní narazil na článok Martina Ebnera z 31. augusta 2003 o exkurzii s novinármi do
ochrannej zóny černobyľskej jadrovej elektrárne s Prof. Dr. Edmundom Lengfelderom z Otto Hug Radiation Institute v Mníchove.
Spolu so svojím tímom pravidelne pomáhal rádioaktívne kontaminovaným ľuďom, a to aj z lekárskeho hľadiska.
Prof. Dr. Lengfelder urobil tieto výbušné vyhlásenia: Citujeme zo správy "Landpartie
mit Geigerzähler" Martina Ebnera z 31.8.2003:
"Už vidím Černobyľ! Sarkofág a všetko!"
. Pripiať, úžasne veľké mesto duchov pre bývalých zamestnancov elektrárne, sa nachádza vedľa jadrovej elektrárne.
A čo sú tie obrovské antény, ktoré nie sú známe zo žiadnej fotografie z Černobyľu, ale
teraz ich možno vidieť voľným okom nad Pripiaťou?
Lengfelderovo vyhlásenie:
Ide o nedokončenú odpoveď na americký program "Hviezdnych vojen", konkrétne o dve 150
metrov vysoké a 600 metrov dlhé anténne steny.
Desať z nich malo byť rozmiestnených v kruhu s priemerom 35 kilometrov, aby mohli
vysielať vysokofrekvenčné lúče do ionosféry.
Tamojšie odrazy mohli zasiahnuť každý bod na Zemi mimoriadne intenzívnym žiarením a
ochromiť napríklad západné komunikačné systémy.
Jadrová elektráreň mala poskytovať obrovské množstvo energie, 16 reaktorových blokov.
"To by fungovalo," je si istý Lengfelder: .
Černobyľ teda nielenže dodal plutónium pre bomby, ale sám bol súčasťou gigantickej zbrane."
Vyjadrenia profesora Dr. Lengfeldera potvrdzujú aj nahrávky, ktoré možno vidieť v dokumente Bavorského rozhlasu z roku 2006:
Príroda rekultivuje lokalitu strom po strome.
Závora v zóne s obmedzeným prístupom sa zdvihne len na cestu do ďalšej zóny s obmedzeným prístupom.
Rýchlo rastúce lesy sú všade kontaminované, rovnako ako lesy elektrických stĺpov, ktoré sa nemôžu
roztaviť, pretože oceľ by zostala rádioaktívna.
Stožiare slúžili na dodávku elektrickej energie pre domácnosti a priemysel, ale aj pre vysokofrekvenčný protiraketový systém,
ktorým chceli Sovieti eliminovať americké a jadrové rakety.
Jeho elektronika bola zničená katastrofou; ako všetko ostatné sa zmenil na náhrobný kameň.
Podľa profesora Dr. Lengfeldera bolo hlavným účelom jadrovej elektrárne v Černobyle dodávať obrovské množstvo
energie pre neďalekú vojenskú superzbraň pri Pripjati!
V záverečnej fáze sa malo postaviť 16 jadrových elektrární.
Tie mali dodať celkovo desať takýchto superzbraní s nepredstaviteľným množstvom energie.
Tento plán určite nezostal bez povšimnutia amerických tajných služieb!
II. Vývoj vojenskej superzbrane v Sovietskom zväze
Keďže Sovieti neboli schopní tak rýchlo dobehnúť USA vo vývoji atómových bômb, využili poznatky nemeckých vysokofrekvenčných
inžinierov, ktorí boli po roku 1945 deportovaní do Ruska.
V Rusku už vyvinuli nový typ prieskumného radaru s dlhým dosahom a teraz skúmali "antény nad horizontom".
To viedlo k vývoju skalárnych elektromagnetických "antén na detekciu radarových striel" a príslušnej elektroniky!
Povojnový vývoj potom vyvrcholil technológiami s dvojakým prínosom:
Okrem mierového využitia sa tieto vyvinuté zbrane používali aj na útoky a ničenie v armáde, napr. na
odpaľovanie rakiet, vyvolávanie zemetrasení, manipuláciu s počasím alebo psychickú manipuláciu atď.
Nová technológia Rusov sa stala známou ako "ďateľ".
Výraz "ďateľ" vznikol podľa rušivého rádiového šumu podobného ďatlovmu búchaniu, ktorý ako prví objavili rádioamatéri.
Tento termín použili aj americké noviny "Miami Herald" v článku "Bitka s ruským ďatlom".
Táto superzbraň je typ lúčovej zbrane, ktorá vyžaduje obrovské množstvo energie.
V roku 1957 došlo v bývalom ZSSR k veľkej katastrofe v dôsledku výskumu tejto vojenskej skalárnej superzbrane.
V Kyštyme neďaleko Majaku sa nachádzalo tajné jadrové "vojenské výskumné zariadenie".
Táto katastrofa spôsobila, že úroveň radiácie v regióne bola stokrát vyššia ako v Černobyle!
Bývalý podplukovník americkej armády Tom Bearden bol analytikom v Pentagóne.
Bol uznávaným "odborníkom na skalárnu technológiu" a v nemčine vydal knihu "Skalartechnolgie".
Túto katastrofu vysvetľuje takto: "Sovieti spôsobili energetický výbuch pri svojom predčasnom zlyhaní v Kyštyme.
To spôsobil jadrový výbuch z neďalekého skladu jadrového odpadu!
Rádioaktívny spad kontaminoval približne 1 200 kilometrov štvorcových, ktoré sú dodnes mimoriadne zamorené.
Vedel som tiež, že Sovieti nainštalovali bezpečnostné systémy na všetkých svojich skalárnych vysielačoch, aby sa
chránili pred mimoriadnymi udalosťami, ako bola tá v Kyštyme .
Chceli použiť tieto bezpečnostné systémy na pomalé a bezpečné vybíjanie energie do zeme počas dlhšieho
časového obdobia v prípade skratu vo vysielačoch."
Vo svojej knihe "FER DE LANCE" Bearden pokračuje:
"Nové superzbrane boli vyvinuté, vyrobené a nasadené pod vedením KGB.
Keďže boli prísne tajné, nikdy neboli odovzdané regulárnej ruskej armáde!"
Bývalý predseda vlády Sovietskeho zväzu Nikita Chruščov v roku 1960 predniesol pred jeho predsedníctvom
nasledujúce vyhlásenie o budúcich skalárnych zbraniach:
"Máme novú zbraň - takpovediac v portfóliu našich vedcov.
Je taká silná, že keby sa používala donekonečna, všetok život na Zemi by bol vyhladený."
Nová skalárna superzbraň však bola funkčná až v apríli 1963.
Príliš neskoro na to, aby Chruščov čelil konfrontácii s USA počas kubánskej krízy v októbri 1962.
Superzbraň bola prvýkrát použitá 10. apríla 1963 na zničenie americkej ponorky "U.S.S. TRESHER" pri východnom
pobreží USA počas podvodného cvičenia ako demonštrácia sily!
Oficiálna historiografia však stále tvrdí, že ponorka s jadrovým pohonom sa potopila v dôsledku technickej poruchy.
III Vojenská superzbraň dokáže manipulovať s počasím!
V roku 1962 bývalý americký prezident Lyndon B. Johnson povedal: "Kto ovláda počasie, bude ovládať svet."
Keďže sa ukázalo, že táto nová skalárna technológia dokáže ovplyvňovať počasie, každý pokrok vo výskume
týchto zbraní znamená obrovskú politickú a vojenskú moc!
Už v 70. rokoch 20. storočia vykonávali Sovieti a neskôr aj iné vojenské sily rozsiahle manipulácie s počasím.
O sovietskych vysielačoch "Woodpecker" sa informovalo v USA aj v Európe.
Ukazuje to napríklad karikatúra o kontrole počasia vo "WELT am SONNTAG" z 8. augusta 1974:
Populárne sa tu diskutovalo o elektromagnetickej kontrole zemetrasení, kontrole vĺn
horúčav a extrémneho sucha, ako aj o výrobe snehu.
Existenciu takýchto nebezpečných meteorologických zbraní potvrdzuje aj Európsky parlament v správe zo 14. januára
1999 s názvom "HAARP - zbraňový systém poškodzujúci klímu"!
IV. Skúšky kontroly zbrojenia vojenskej superzbrane
16. júna 1972 sa v Štokholme konala konferencia a rezolúcia OSN o prevencii environmentálnych škôd
spôsobených ničivými zbraňami a inými systémami!
V roku 1975 predložili Sovieti niekoľko návrhov na jadrové odzbrojenie a odzbrojenie skalárnych elektromagnetických zbraní.
USA ich však v tom čase ignorovali.
V rokoch 1976/77 bol prijatý "Dohovor OSN-ENMOD", ktorého cieľom je zabrániť "environmentálnym zbraňovým systémom".
Tie však boli záväzné len čiastočne a v roku 1997 boli opäť oslabené.
Tu je výňatok z "Dohovoru ENMOD", príloha 2:
"Nasledujúce príklady ilustrujú možnosti, ktoré môžu byť spôsobené použitím techník manipulácie s prostredím:
Zemetrasenia, cunami, narušenie ekologickej rovnováhy v regióne, zmeny v počasí (mraky, zrážky, cyklóny a tornáda),
zmeny v klimatických podmienkach a oceánskych prúdoch, zmeny v stave ozónovej vrstvy a ionosféry."
Bývalý minister obrany USA Dr. William Cohen potvrdil existenciu týchto zbraní hromadného ničenia 28.
apríla 1997 na "konferencii o terorizme" v Aténach:
"Iní sa dokonca venujú akémusi ekoterorizmu, menia klímu, vyvolávajú zemetrasenia,
otvárajú sopky pomocou elektromagnetických vĺn.
Je to skutočné, a preto musíme zintenzívniť naše "protiteroristické úsilie"!"
Cohen sa nezmienil o tom, že tieto zbrane používajú najmä jadrové mocnosti vo forme štátneho terorizmu, ale vo
všeobecnosti tieto štátne zločiny skrývali pod rúškom terorizmu.
V. Prísne tajná prehistória havárie černobyľského reaktora
Po ďalšom výskume našiel Werner Altnickel na internetovej stránke špecialistu na skalárne vlny a bývalého podplukovníka USA Toma
Beardena ďalšie výbušné tvrdenia o skutočných udalostiach, ktoré viedli k výbuchu černobyľského jadrového
reaktora, ktoré KGB utajila a o ktorých sa takmer nič nevedelo.
Podplukovník Bearden vo svojej knihe "FER DE LANCE", ktorá vyšla v roku 2002 v druhom vydaní, napísal, že sa v
tom istom čase priamo zúčastnil na jadrovej katastrofe!
Z pohľadu americkej armády v tejto knihe veľmi podrobne opisuje skalárnu, elektromagnetickú vojnovú
technológiu, ktorá spôsobila jadrovú katastrofu.
Citujeme úryvky z jeho knihy od strany 129, pričom treba mať na pamäti, že táto skalárna superzbraň sa
dá okrem iného použiť aj na vyvolanie zemetrasenia:
"V apríli 1986 začali "interferometrické vysielače KGB" akumulovať elektromagnetickú energiu, ktorá sa
silno indukovala do strán "zlomu San Andreas", ktorý prechádza Los Angeles a San Franciscom.
"Vnútro" ďatlových lúčov používali ako "superdiaľnice" pre svoje pozdĺžne vlny a interferometriu.
Sovieti používali dve trasy lúčov.
Jedna sa spustila zo severu cez oblasť severného pólu a ľadovcov na cieľ a jedna sa dostala z východu na cieľovú oblasť.
Sovieti pripravili veľmi silné zemetrasenie - v skutočnosti by vyvolanie celej série takýchto zemetrasení pozdĺž
zlomu San Andreas so silnými následnými otrasmi po hlavnom zemetrasení spôsobilo strašnú deštrukciu.
V skratke: "Pripravovali "jedno veľké zemetrasenie", ktoré všetci tak dlho očakávali a ktorého sa obávali."
VI Reakcia USA na útok ruského ďatľa
Ďalej citujeme z knihy Toma Beardena:
"Kontaktovala ma súkromná skupina.
Tvrdili, že by mohli vyradiť jeden z vysielačov vytvorením silného obrovského "fázovo konjugovaného
replikového signálneho impulzu", ktorý by sa vrátil späť do vysielača a katastrofálne by ho "spálil".
V skutočnosti sa ukázalo, že celá "zóna Andreas Graben" mala byť stimulovaná ukladaním prebytočnej energie po celej svojej dĺžke.
V tomto prípade sa práve začalo pripisované kalifornské zemetrasenie, ktoré malo neporovnateľnú silu.
Ak by došlo k tejto udalosti alebo k týmto udalostiam, straty na životoch a majetku Američanov by boli ohromujúce.
"Rizikový faktor"
Otázka, ktorú mi položila skupina, predstavovala veľmi ťažkú situáciu pri rozhodovaní.
Takéto veľké sovietske interferometrické lúče obsahujú obrovskú energiu pozdĺžnych elektromagnetických vĺn.
Ak by sa sovietsky vysielač nachádzal v blízkosti jadrových zariadení a okamžite by došlo k jeho skratu roztavením,
všetka "potenciálna energia" by sa vrhla priamo do zeme.
V prípade takéhoto katastrofického zlyhania vysielača by sa do všetkých smerov okolitej Zeme
šíril nesmierne silný "pozdĺžny vlnový impulz".
Prvý jadrový materiál zasiahnutý impulzom by sa náhle a veľmi prudko rozštiepil.
Ak by sa vysielač nachádzal len niekoľko kilometrov od jednej alebo viacerých "medzikontinentálnych raketových
základní", mohol by spôsobiť plný výbuch približne 30 alebo 40 "megatonových jadrových hlavíc".
Čoraz špinavšie a špinavšie... Výsledný spad a rádioaktívne zamorenie by boli obrovské, rozšírili by sa po celom
svete a v nasledujúcich rokoch by mohli zabiť milióny ľudí.
Podobné nebezpečenstvo by hrozilo aj jadrovým reaktorom.
Okamžité štiepenie všetkého štiepneho materiálu v jednej z nich by spôsobilo gigantický jadrový výbuch.
Tým by sa vytvoril nový precedens.
To bol "vysoko rizikový faktor".
"Faktor nízkeho rizika"
"Faktor nízkeho rizika" by spočíval v tom, že by sa stalo len málo alebo nič z toho, čo sa stalo,
prípadne by sa spustilo v blízkej zlomovej zóne atď.
Vedel som, že Sovieti po svojom rannom "zlyhaní vysielača Kyshtym" vytvorili "EMP blesk" v oveľa menšej miere a tento blesk
spôsobil jadrový výbuch z neďalekého skladu jadrového odpadu.
Tiež som vedel, že po Kyštyme Sovieti nainštalovali na všetky svoje skalárne "interferometrické
vysielače" bezpečnostné systémy pre prípad takýchto porúch.
Ak bezpečnostné zariadenia vydržia, v prípade náhleho skratu vysielača by mohli udržať "lúče pozdĺžnych EM vĺn" a
potenciály dostatočne dlho na to, aby sa energia pomaly a bezpečne rozptýlila do zeme počas dlhšieho časového obdobia.
To bol faktor nízkeho rizika."
VII Skutočná príčina černobyľskej katastrofy
Bearden vo svojej knihe podrobne opisuje, ako sa vlastne spustila katastrofa reaktora:
"Skupina mi poďakovala, uvedomila si, že sa chystá vystreliť, a zavesila telefón.
Strieľali 25.4.86, presne ako sľúbili, a zničili jeden z vysielačov KGB - zrejme niekoľko
kilometrov od černobyľských jadrových reaktorov.
V okamihu, keď bol vysielač zasiahnutý a zničený, inžinier Bill Bise, ktorý bol v teréne a meral ďatľové lúče pomocou
detektorov magnetického poľa, spozoroval náhle zrušenie ďatľového lúča, ktorý prichádzal okolo Zeme z východu.
To, čo práve meral, bolo úspešné zničenie vzdialeného interferometrického vysielača.
Nevedomky objavil výsledok veľkého protiútoku vo veľmi nebezpečnej bitke.
Na zničenom vysielači sa zaplo bezpečnostné zariadenie, zachytilo vysoký potenciál žiarenia a udržalo ho približne
24 hodín, pričom intenzívnu energiu žiarenia postupne pomaly uvoľňovalo do zeme - po celý čas.
Zúfalá správa adresovaná reaktorom v Černobyle prinútila riadiaci personál jadrovej elektrárne okamžite odstaviť
tieto reaktory (spustením kadmiových regulačných tyčí).
Ale urán v palivových tyčiach tam samozrejme stále bol.
Černobyľ potom so zatajeným dychom čakal, či bezpečnostné opatrenia vydržia.
Potom, 26. apríla 1986, bezpečnostné zariadenia konečne zlyhali a došlo k oveľa slabšiemu "prevráteniu v pozdĺžnej
vlne", ako by sa stalo predtým bez bezpečnostných zariadení.
Šíriace sa pozdĺžne vlny v zemi zasiahli jadro reaktora v Černobyle niekoľko sekúnd predtým, ako
sa v zemi pri príchode pozdĺžnych vĺn vyvolal šok.
Časť uránu v aktívnej zóne reaktora, ktorá bola zasiahnutá, sa okamžite rozštiepila, vystrelila z
konštrukcie kontajnera a vyvrhla rádioaktívny materiál.
Jadrový spad sa rozšíril takmer po celej Európe."
Okrem Beardenovej správy existuje aj veľmi doplnková správa Dr. Petra Betera.
V minulosti ho prezident J. F. Kennedy vymenoval za riaditeľa Zahraničnoobchodnej banky USA.
Vysvetlil, že motivácia USA pre tento skalárny protiúder mala nielen obranný charakter, ale potvrdila, že USA nechceli
naďalej tolerovať existujúcu väčšiu technologickú prevahu Rusov, a preto zničili ruské zariadenie na výrobu skalárnych zbraní.
VIII Ruskí vedci vyvracajú oficiálnu černobyľskú historiografiu!
Takzvané popredné médiá ani po viac ako 38 rokoch takmer vôbec neprispeli k zisteniu pravdy o černobyľskej katastrofe.
Namiesto toho takmer výlučne propagovali oficiálne vyhlásenia vlád.
Nie je to veľmi trápne, najmä keď ich financujú vlády?
Je však nevyhnutné, aby aj takzvané popredné médiá občas odhalili čiastočnú pravdu.
Jedným z takýchto príkladov je dokumentárny film NDR-ARTE z roku 1998 s názvom "Skutočný dôvod Černobyľu?".
Táto dokumentácia je chýbajúcim kúskom skladačky k "Beardenovej správe USA".
Z ruského pohľadu ruskí vedci vyvracajú oficiálne vyhlásenia ruskej vlády.
Keďže ruskí vedci zrejme kvôli utajeniu KGB nemali vedomosti o priamych vstupoch elektromagnetickej energie do
uránu jadrovej elektrárne, neboli ešte schopní vysvetliť niektoré fyzikálne procesy, ktoré sa odohrali.
Keďže tento dokumentárny film ukazuje cenné originálne zábery trosiek v Černobyle, ktoré môžu významne prispieť k
zisteniu pravdy, uvádzame teraz úryvky z tohto dokumentu.
Informácie o pozadí výskumu, ktoré vložil Werner Altnickel, veľmi hodnoverne vysvetľujú skutočné udalosti v Černobyle:
Moderátor ARTE: V júli 1986, dva mesiace po strašnej katastrofe v jadrovej elektrárni v
Černobyle, vydala KGB zoznam prísne tajných pokynov.
Na prvom mieste zoznamu bolo: "Skutočná príčina super-GAU nesmie byť nikdy známa."
Ale jeden muž chcel aj tak zistiť pravdu.
Jadrový fyzik Konstantin Pavlovič Čečerov.
Preto stále liezol do ruín, dokonca aj pod sarkofág, ktorý teraz obklopuje zničený reaktor č. 4.
Našiel zvláštne stopy po nehode, ktoré sa nezhodovali s vyhláseniami, ktoré boli v
tom čase poskytnuté svetovej verejnosti.
Čečerov, jadrový fyzik, Moskva: Vliezli sme do šachty reaktora a preliezli sme ďalej, do príslušnej kontrolnej miestnosti
nad reaktorom, dokonca aj do priestorov pod reaktorom.
Urobili sme fotografie a videá, odobrali stovky vzoriek a, povedal by som, tisíce meraní.
Až potom sme si pomaly uvedomili, čo sa vlastne stalo s blokom 4.
A zrazu sme si uvedomili, že oficiálne vyhlásenia z roku 1986 sa vôbec nezhodujú s tým, čo sme videli pred sebou.
Moderátor ARTE: V júli 1986 KGB zároveň odovzdala vysokopostaveným politikom a úradníkom tajný zoznam s jasnými inštrukciami.
Čečerov: Tento zoznam bol naozaj vytvorený zvláštnym spôsobom, jednoducho tajnou službou, KGB.
To bolo nezvyčajné. Politické rozhodnutie.
Zoznam bol zverejnený a všetci manažéri ho museli dodržiavať.
Položka 1 zoznamu:
"Všetky informácie odhaľujúce skutočné príčiny havárie reaktora sú prísne tajné".
Takže všetky oficiálne oznámenia boli nepravdivé, pretože neboli tajné. Veľmi zvláštne.
Moderátor ARTE: Podľa oficiálneho vysvetlenia bola nočná havária reaktora spôsobená ľudskou chybou, nezodpovedným
pokusom objasniť, čo robiť v prípade náhleho zastavenia turbíny.
Keď siahli po núdzovom vypínači, bolo už neskoro.
O 1:23 a 59 sekúnd obrovský výbuch strhol strechu reaktorovej haly.
Žeravé grafitové úlomky padali na susedné budovy a oblak rádioaktívnych častíc stúpal kilometre vysoko na nočnú oblohu.
Štúdia bola financovaná Európskym spoločenstvom.
Správa skupiny Allianz bola dokončená v roku 1995.
Údajne obsahuje viac materiálu, než bolo doteraz zhromaždené.
Existujú však určité náznaky, že správa sa viac spolieha na oficiálne údaje úradov ako na vlastný výskum.
Odhaduje sa, že v reaktore sa stále nachádza niekoľko 100 000 kubických metrov rádioaktívneho materiálu, z toho
40 000 kubických metrov samotného vysoko rádioaktívneho odpadu zmiešaného s 200 tonami jadrového paliva.
Ale ak by to bola pravda, potom by sarkofág musel byť naplnený rádioaktívnym materiálom až po okraj.
A Čečerov a jeho muži by tam dole sotva mohli liezť, aspoň nikdy nie bez dômyselnej špeciálnej ochrany.
Na mieste by určite utrpeli vážne radiačné poškodenie.
Čečerov: Väčšina bežných predstáv o Černobyle má len málo spoločného s realitou.
Ľudia, ktorí pracujú v Černobyle, samozrejme poznajú pravdu.
Ale usmievajú sa nad snahou objasniť situáciu a nechať si pravdu pre seba.
Moderátor ARTE: ...černobyľská jadrová elektráreň bola postavená v oblasti, ktorá je všeobecne považovaná za geologicky stabilnú.
Feliks Aptekajew, seizmológ, Ukrajina: Odporcovia verzie zemetrasenia tvrdili, že tu nemôže byť žiadne
zemetrasenie, pretože zemetrasenia sa jednoducho nevyskytujú v takej starej geologickej štruktúre ako v tejto oblasti.
Moderátor ARTE: Seizmologická stanica v skutočnosti zaznamenala len slabé, lokálne zemetrasenie.
Mohlo teda dôjsť k takémuto zemetraseniu v Černobyle?
Čo hovoria správy očitých svedkov?
Čečerov: Keď sa stala nehoda, samozrejme, všetci zamestnanci nočnej zmeny boli nejakým spôsobom zapojení do incidentu.
Bez ohľadu na to, či boli v službe v riadiacej miestnosti alebo v turbínovej hale, všetci
uviedli, že to nejako pocítili, keď sa nehoda ohlásila.
Väčšina ľudí si pamätá tupé dunenie, tak sa to všetko začalo.
Ozval sa zvuk s nízkou frekvenciou a podlaha sa zatriasla, steny sa rozkývali, zo stropu stekala omietka. Každý si to pamätá.
Zdalo sa, že sa pod nimi otvára zem.
Niektorí dokonca hovorili, že to bolo ako zemetrasenie.
Moderátor ARTE: 1990: Dokument z Kyjeva obsahuje 20 svedeckých výpovedí, správy od
zamestnancov elektrárne, ktorí mali v tú noc službu.
Povedali: "Zem sa zatriasla skôr, ako došlo k nešťastiu."
Zemetrasenie s magnitúdou 2, ktoré overili seizmológovia a potvrdili mnohí očití svedkovia,
nastalo len niekoľko sekúnd pred katastrofou.
Dokument NDR-ARTE neposkytuje dostatočnú odpoveď na toto zemetrasenie.
Vďaka vysvetleniam podplukovníka Beardena sa to však teraz dá presvedčivo vysvetliť.
Vzhľadom na geologické podmienky nemohlo ísť o prirodzené zemetrasenie, ale bolo spôsobené
použitím opísaných tajných elektromagnetických zbraní!
Spustila sa v okamihu, keď zlyhali bezpečnostné opatrenia a obrovské množstvo zvyškovej energie
sa náhle a nekontrolovateľne uvoľnilo do zeme.
Len o niekoľko sekúnd neskôr došlo v jadrovej elektrárni k výbuchu.
Dojem, ktorý vyvoláva dokumentárny film Arte, že príčinou katastrofy mohlo byť zemetrasenie, je však zjavne nepravdivý.
Nemeckí vedci v štúdii o jadrovej elektrárni BIBLIS-B vedecky dokázali, že trvá najmenej 30 minút,
kým dôjde k roztaveniu jadra jadrovej elektrárne.
Preto sa dokumentárny film Arte dá nakoniec vysvetliť len vysvetlením Toma Beardena, že jadrovú katastrofu
v Černobyle spôsobila skalárna, elektromagnetická výmena úderov medzi KGB Sovietskeho zväzu a USA.
ARTE: Moderátor: Týmto zaujímavým výrokom však nikdy nebola venovaná pozornosť:
Čečerov: Počul som hrom, zo stropu spadol tanier.
Podlaha sa zatriasla, svetlá zhasli, rozsvietilo sa núdzové osvetlenie.
Po 30 až 40 sekundách sme nad sebou počuli prenikavé zvuky zo smeru . V rade B sa zrútila strecha.
Najprv spadol jeden disk, potom jeden za druhým.
Potom svetlo zhaslo. Najprv otrasy, otrasy a vibrácie, potom zhasne svetlo.
Keď sa kontrolka opäť rozsvieti, je rozhodnuté reaktor vypnúť.
Bolo to presne to isté. Najprv údery a rany a potom rozhodnutie vypnúť reaktor.
To je kľúčový bod.
Cez dieru v streche som videl taký záblesk, nie oheň, niečo iné.
Steny v riadiacej miestnosti sa začali triasť, rovnako ako strop a podlaha.
Po niekoľkých sekundách sa ozval druhý výbuch.
Trochu slabšie, ale zvláštne, ako sa všetko rozletelo.
Farebný lesk, ktorý vystrelil do výšky sto metrov.
Moderátor ARTE: Z výpovedí očitých svedkov a Čečerovových zistení je jasné jedno:
Vyhlásenie zverejnené sovietskymi orgánmi v roku 1986 bolo nepravdivé.
Znovu a znovu sa objavujú úplne prekvapujúce pozorovania.
Čečerov: Napríklad sa dúfalo, že grafitový plášť a aktívna zóna reaktora zostali neporušené - ale nič z toho, bola tam len diera.
Predpokladalo sa, že kruhový ochranný kontajner okolo reaktora bol zničený alebo aspoň
vážne poškodený - ale aj to bolo nesprávne.
Bola takmer neporušená, len s malým poškodením.
Na veľkej časti povrchu, najmä na vnútornej strane, sa zachovala aj farba.
Werner Altnickel: Všetko sa to stalo v priebehu niekoľkých sekúnd. Keď sa náhle aktivoval prívod energie EMP a vyhodil urán.
Normálne tavenie by bolo oveľa pomalšie a farba v nádobe by určite zhorela.
Stalo sa to tak rýchlo, že tepelná zotrvačnosť biokontajnera pravdepodobne zabránila spáleniu farby, a to aj vo vnútri.
Čečerov: Očakávalo sa, že výbuch v šachte reaktora všetko roztrhá - ale nič sa neroztrhlo.
Namiesto toho sa mnohé podpery na stabilizáciu grafitového krytu jednoducho roztavili a zhoreli.
A keď ste sa na tieto roztavené časti pozreli bližšie, bolo jasné, že tu pôsobí veľmi zvláštny tepelný efekt.
Akoby od zváracieho horáka, ktorý prepálil rúry.
Áno, rúry vyzerajú, akoby ich odrezali zváračkou alebo plazmovým horákom."
Werner Altnickel Rúry, ktoré boli zničené akoby plazmovým horákom, sa dajú jednoznačne vysvetliť len plazmou vytvorenou
obrovskou skalárnou elektromagnetickou energiou, ktorú už nezachytili nefunkčné bezpečnostné uzemňovacie systémy.
Moderátor ARTE: Je polnoc, asi hodinu a pol pred nehodou rybári počujú tlmené dunenie.
1:10: Veľmi zvláštne zjavenie na strážnom stanovišti pri vstupe do centrálnej haly.
Epicentrum blížiaceho sa zemetrasenia sa údajne nachádzalo priamo pod ním.
1:21: Vedúci výpočtového strediska počas prehliadky vidí v centrálnej hale modrastý záblesk svetla.
1:23:35: Začína sa zemetrasenie. Veľký náraz a otrasy štvrtého bloku.
1:23:40: Zodpovedný zamestnanec si všimne otrasy a stlačí núdzové tlačidlo.
Vibrácie sa zvyšujú.
Pri prvom silnom náraze sa vertikálne podpery vyklopia a vrátia.
Padajú stropné dosky. Opäť sa mihne svetlo.
V strojovni praskli okná. Silný otras zeme a reaktor exploduje.
O sedemnásť minút neskôr zaregistruje kolega v riadiacej miestnosti ďalší výbuch.
Zemetrasenie sa skončilo.
Druhý výbuch seizmograf nezaznamenal.
Čečerov: Obraz skazy v horných priestoroch nás prinútil zamyslieť sa.
Tam hore museli byť nejaké tlakové vlny, možno sa tam dokonca spustili.
Tam hore sa vyskytlo veľa nezrovnalostí, ktorých príčiny sme spočiatku nevedeli vysvetliť.
Werner Altnickel: Dr. Sebastian Pflugbeil zo Spoločnosti pre ochranu pred žiarením, citácie zo
Strahlentelexu, číslo 3623632002, dostupné v IPPNW.
Pflugbeil hovorí: Čečerov bol trikrát v šachte reaktora, kde sa zvyčajne nachádzajú palivové články.
Jeho videozáznamy však jasne ukazujú, že tam v skutočnosti žiadne jadrové palivo nie je.
Kam sa podel? Niečo sa pretavilo na dno, ale len trochu.
Čečerovova hypotéza: Celá aktívna zóna reaktora, obrovský grafitový blok podobný dierovému syru, do ktorého
sú vložené rúrky s palivovými článkami a riadiacimi tyčami, vystrelila z reaktorovej šachty ako raketa.
To spôsobilo, že 2 500 ton vážiaci kryt na šachte reaktora sa začal víriť smerom nahor.
Aktívna zóna reaktora preletela okolo neho asi 40-50 metrov a po ceste sa čiastočne vyparila.
Potom všetko roztrhal jadrový výbuch a takmer všetko jadrové palivo vyletelo do okolia.
Ťažký kryt sa opäť zrútil a teraz stojí pod uhlom nad šachtou reaktora."
Vladimir Strachov, Geofyzikálny inštitút Moskva: Ale je tu prekážka:
Podľa Čečerovovej verzie by sa situácia v reaktore mala vyhrotiť až k výbuchu v priebehu 15 - 20 sekúnd.
Čečerov: Blok 4 ponúka nasledujúci obrázok:
Roztavený kov tiekol po podlahe, narazil na prekážku, vystrelil nahor a stuhol do tvaru hrozna.
Môžete ho vidieť aj dnes a samozrejme sme ho natočili.
Odhaduje sa, že roztavený kov tiekol rýchlosťou približne 5 metrov za sekundu.
Takže nie je pomalý ani viskózny.
Päť metrov za sekundu, to je veľmi rýchlo.
Roztavený kov z reaktora prešiel maximálne 50 metrov.
Takže kov tiekol asi desať sekúnd. Potom stuhol.
A to často vo vertikálnej polohe, t. j. keď steká nadol.
Takže ani nebolo dosť času na to, aby ste sa zviezli na podlahu a zamrzli tam.
W. Strachow: Okrem toho sa v zničenom reaktore pohybovali ľudia.
Ľudia si prirodzene mysleli, že intenzita žiarenia tam musí byť obrovská, pretože tam prúdil rádioaktívny materiál z reaktora.
Teraz sa ukázalo, že žiarenie tam v skutočnosti nie je také silné.
Samozrejme, ľudia si na výpravu do ruín reaktora obliekli ochranné obleky.
Ale aj tak je veľmi prekvapujúce, že nikto z nich nezomrel.
Zrejme ani nikto nie je vážne chorý.
To je zaujímavé.
Podľa všetkého sa do budovy nedostal takmer žiadny rádioaktívny materiál z reaktora.
Ani pri voľnom páde smerom nadol.
Všetko sa to stalo príliš rýchlo.
Poznámka Wernera Altnickela: Vyššie opísaný rýchly a krátkodobý pohyb toku a náhle stuhnutie taveniny dávajú
zmysel, ak si uvedomíme, že vonkajší vstup energie EMP do uránu bol prudký a trval len niekoľko sekúnd.
To znamená: prudká a rýchla aktivácia atómových jadier uránu a horúca, tenká roztavená hmota s rýchlym prúdením a rýchlym
tuhnutím uprostred prúdu, keď sa indukovaná energia EMP preruší a elektromagnetický oheň poháňaný zvonku tak zanikne.
Podľa oficiálnych zoznamov KGB údajne unikli len 4 % náplne reaktora a 96 % by sa stále nachádzalo v troskách.
V skutočnosti je to pravdepodobne naopak.
Takmer všetko vyletelo a reaktor je takmer prázdny.
Potvrdzujú to aj vedci.
Uniknutá, krátko veľmi horúca tavenina pod reaktorovou nádobou musela pozostávať najmä
z kovového plášťa, napr. zirkónia pre urán.
Urán, aktivovaný vonkajšou energiou, náhle vystrelil do vzduchu ako z hlavne dela.
Pretože z podzemia neunikol takmer žiadny aktivovaný urán a nebolo možné zmerať takmer žiadnu radiáciu,
ľudia mohli vliezť dovnútra bez toho, aby zomreli.
Keď si Sovieti uvedomili, že ich zariadenie je ostreľované - Američanmi -, ešte stále sa im podarilo na 24 hodín
odkloniť energiu, ktorá bola potom vrhnutá späť do zeme.
Po 24 hodinách však tieto uzemňovacie systémy so zásobníkmi vôbec nedokázali zadržať tieto obrovské energie.
A keď si uvedomíte, že len zvyšok, ktorý zostal, hoci sa vybíjal 24 hodín, dokázal vyhodiť do vzduchu jadrovú elektráreň, viete si
predstaviť, čo by sa stalo, keby napríklad nemali takýto systém zadržiavania - teda systém vybíjania do zeme pre plnú
energiu, ktorá sa potom vracia späť. Potom by vybuchli všetky.
IX. Význam černobyľského odhalenia vzhľadom na súčasnú dramatickú situáciu vo svete
Výskum Wernera Altnickela spôsobuje, že oficiálne vyhlásenia vlád a všetkých takzvaných
popredných médií sa rúcajú ako domček z kariet.
Opísané skalárne superzbrane boli od "černobyľskej superzbrane" pred takmer 40 rokmi ďalej vyvíjané armádou a
tajnými službami, a preto sú dnes určite ešte nebezpečnejšie.
Najmä USA preukázateľne použili túto tajnú technológiu na podporu "manipulácie klímy a počasia" prostredníctvom obrovského
anténneho systému HAARP na Aljaške a jeho následných technológií.
Toto černobyľské odhalenie preto vyvoláva mnohé vážne otázky, najmä pre súčasnú veľmi dramatickú situáciu vo svete:
1. Sú súčasné klimatické zmeny a poveternostné javy, ako sú extrémne suchá, záplavy, tornáda a dokonca zemetrasenia
atď., ako to potvrdzuje "Dohovor OSN-ENMOD", priamo spojené s týmito tajnými vojenskými superzbraňovými systémami?
2. Je súčasné strašenie CO2 len globálne organizovaným diverzným manévrom, aby sa tieto systémy meteorologických
zbraní mohli naďalej používať bez povšimnutia verejnosti?
3. sú jadrové elektrárne časovanou bombou, pretože môžu byť kedykoľvek napadnuté týmito tajnými zbraňovými systémami?
4. Predstavujú tieto tajné zbraňové technológie oveľa väčšiu hrozbu ako jadrové zbrane v súvislosti s
eskaláciou súčasných problémových oblastí vo svete?
Vážení diváci, Posledných niekoľko desaťročí ukázalo, že ani USA so svojimi spojeneckými štátmi, ani Rusko s
komunistickými štátmi nemajú záujem odstrániť tieto skalárne zbraňové systémy, ktoré ohrozujú existenciu celého ľudstva.
Verejnoprávne médiá úplne zlyhali vo svojom poslaní a prenasledovali aj úprimných
osvietencov ako konšpiračných teoretikov.
Tento závažný dokumentárny film má prispieť k tomu, aby sa konečne uskutočnila verejná diskusia o týchto
zbraňových systémoch, ktoré ohrozujú samotnú existenciu ľudstva.
Stále neobjasnená černobyľská katastrofa z 26. apríla 1986 nás učí, že to môžu urobiť len ľudia.
Nastal čas osvietenia pravdu milujúcich ľudí!
Pomôžte, prosím, zabezpečiť, aby sa táto dokumentácia zverejnila všetkými možnými spôsobmi.
Zdieľajte toto vzrušujúce video na sociálnych platformách, ako je Facebook, tiktok, Twitter, telegram, Instagram alebo e-mailom.
V našom modrom informačnom boxe na stránke www.kla.tv vám ponúkame na stiahnutie aj krátke úryvky z programu.
Len ich aktívnym šírením možno zastaviť zločincov, ktorí tieto zbrane stále používajú tajne a nepoznane!