Werner Altnickel, der har været selvstændig siden 1974, er uddannet tv-tekniker og har vundet
EUROSOLAR-prisen i 1997 og andre miljøpriser.
Altnickel beskæftigede sig intensivt med katastrofen på atomkraftværket i Tjernobyl den 26. april 1986.
Kla.TV sender i dag en dokumentarfilm af Werner Altnickel.
I den demonstrerer han endegyldigt, at Tjernobyl-ulykken ikke kan have været en "ulykke" i virkeligheden!
Denne dokumentar handler ikke kun om en historisk revurdering.
De våbensystemer, der blev brugt dengang, udgør en endnu farligere trussel mod os i den nuværende dramatiske globale situation.
I. Eksplosive udtalelser fra Prof. Dr. Edmund Lengfelder
I sin research faldt Werner Altnickel over en artikel af Martin Ebner fra 31. august 2003 om en udflugt med journalister til
Tjernobyl-atomkraftværkets sikkerhedszone sammen med professor Dr. Edmund Lengfelder fra Otto Hug-strålingsinstituttet i München.
Vi citerer fra rapporten "Landpartie mit Geigerzähler" af Martin Ebner fra 31. august 2003:
Og hvad er disse enorme antenner, som ikke kendes fra noget Tjernobyl-foto, men som
nu kan ses med det blotte øje over Pripyat?
Lengfelders forklaring: Dette var det ufærdige svar på USA's "Star Wars-program", nemlig to
150 meter høje og 600 meter lange antennemure.
Ti af disse skulle have været sat op i en cirkel med en diameter på 35 kilometer for at
sende højfrekvente stråler ind i ionosfæren.
Atomkraftværket skulle levere enorme mængder energi, 16 reaktorenheder.
"Det ville have virket", er Lengfelder sikker på:
"Tjernobyl leverede ikke kun plutonium til bomber, men var selv en del af et gigantisk våben."
II. Udvikling af et militært supervåben i Sovjetunionen
Den nye russiske teknologi blev kendt som "Woodpecker".
Udtrykket "spætte" stammer fra den radiointerferensstøj, der ligner spættens hamren,
og som først blev opdaget af radioamatører.
I 1957 skete der en stor katastrofe i det tidligere Sovjetunionen som følge af forskning i dette militære skalare supervåben.
I Kyshtym, nær Mayak, var der et hemmeligt nukleart "militært forskningsanlæg".
Denne katastrofe resulterede i regionale strålingsniveauer, der var hundrede gange højere end i Tjernobyl!
Den tidligere oberstløjtnant i det amerikanske militær, Tom Bearden, var analytiker i Pentagon.
Han var en anerkendt "specialist i skalarteknologi" og udgav den tysksprogede bog "Skalartechnolgie".
Han forklarer denne katastrofe på følgende måde:
"Sovjetterne havde produceret en energistigning i deres tidlige Kyshtym-fejl.
Det havde forårsaget en atomeksplosion fra et nærliggende lager for atomaffald!
Det radioaktive nedfald forurenede omkring 1.200 kvadratkilometer, som stadig er ekstremt forurenede i dag.
Jeg vidste også, at Sovjetunionen havde installeret sikkerhedssystemer på alle deres skalarsendere for
at beskytte mod nødsituationer som den i Kyshtym .
De ønskede at bruge disse sikkerhedssystemer til langsomt og sikkert at aflade energien i jorden over en
længere periode i tilfælde af en kortslutning i senderne."
I sin bog "FER DE LANCE" fortsætter Bearden:
"De nye supervåben blev udviklet, produceret og indsat under ledelse af KGB.
Da de var tophemmelige, blev de aldrig udleveret til den almindelige russiske hær!"
Den tidligere regeringschef i Sovjetunionen, Nikita Khrusjtjov, kom med følgende udtalelse om
fremtidige skalarvåben til sit præsidium i 1960:
"Vi har et nyt våben – i vores forskeres portefølje, så at sige.
Så kraftig, at hvis den blev brugt i det uendelige, ville alt liv på jorden blive udslettet."
III Militært supervåben kan manipulere vejret!
Tilbage i 1962 sagde den tidligere amerikanske præsident Lyndon B. Johnson: "Den, der
kontrollerer vejret, vil kontrollere verden."
Europa-Parlamentet bekræfter også eksistensen af sådanne farlige vejrvåben i en rapport af 14. januar 1999
med titlen "HAARP – A climate-damaging weapon system"!
IV. Forsøg med våbenkontrol af det militære supervåben
I 1976/77 blev "UN-ENMOD-konventionen" vedtaget for at forhindre "miljøvåbensystemer".
Her er et uddrag fra "ENMOD-konventionen", bilag 2:
"De følgende eksempler illustrerer de muligheder, der kan opstå ved brug af miljømanipulationsteknikker:
Jordskælv, tsunamier, forstyrrelse af en regions økologiske balance, ændringer i vejrmønstre (skyer, nedbør,
cykloner og tornadoer), ændringer i klimamønstre og havstrømme, ændringer i ozonlagets og ionosfærens tilstand."
Den tidligere amerikanske forsvarsminister Dr. William Cohen bekræftede eksistensen af disse masseødelæggelsesvåben
den 28. april 1997 på en "terrorismekonference" i Athen:
"Andre beskæftiger sig endda med en slags øko-terrorisme, hvor de ændrer klimaet, skaber jordskælv og
åbner vulkaner ved hjælp af elektromagnetiske bølger.
Det er virkeligt, og det er derfor, vi er nødt til at intensivere vores "antiterrorindsats"!"
V. Den tophemmelige forhistorie til Tjernobyl-reaktorkatastrofen
Oberstløjtnant Bearden skrev i sin bog "FER DE LANCE", der udkom i 2002 i anden udgave, at han var
direkte involveret i atomkatastrofen på samme tid!
Ud fra et amerikansk militært perspektiv beskriver han i denne bog meget detaljeret den skalære, elektromagnetiske
krigsteknologi, der forårsagede atomkatastrofen.
Vi citerer uddrag fra hans bog fra side 129 og fremefter:
"I april 1986 var "KGB-interferometer-senderne" begyndt at opbygge elektromagnetisk energi, som blev kraftigt
induceret ind i siderne af "San Andreas-Grabens", der løber gennem Los Angeles og så langt som til San Francisco.
De brugte det "indre" af Woodpecker-bjælkerne som "supermotorveje" til deres longitudinale bølger og interferometri.
Sovjet brugte to stråleveje.
En kom ned fra nord via Nordpolen og isbjergene til målet - og en kom rundt fra øst til målområdet.
Sovjetterne konstruerede et meget stort jordskælv – faktisk for at producere en række sådanne jordskælv langs hele
San Andreas-graven, med stærke efterskælv efter hovedchokket ville have forårsaget frygtelige ødelæggelser.
I en nøddeskal: De forberedte det "ene store jordskælv", som alle havde ventet og frygtet i så lang tid."
VI USA's reaktion på det russiske Woodpecker-angreb
Vi citerer videre fra Tom Beardens bog:
"En privat gruppe kontaktede mig.
De hævdede, at de kunne deaktivere en af senderne ved at producere en kraftig kæmpe „Phase-Conjugate-Replica-Signal-Puls“,
som ville løbe direkte tilbage i senderen og på katastrofal vis "brænde den ud".
Det så faktisk ud til, at hele "Andreas Graben-zonen" skulle stimuleres ved at
deponere overskydende energi i hele dens længde.
I dette tilfælde var induktionen af et jordskælv i Californien lige begyndt, og det var
af en størrelsesorden, der ikke var set før.
Hvis denne begivenhed eller disse begivenheder indtræffer, vil tabet af amerikanske liv og ejendom være svimlende.
"Højrisikofaktoren"
Det spørgsmål, som gruppen stillede mig, var en meget vanskelig beslutningssituation.
Når sådanne store sovjetiske interferometerstråler er konstrueret, indeholder de en
enorm langsgående elektromagnetisk bølgeenergi.
Hvis en sovjetisk sender var placeret tæt på atomanlæg, og den straks blev kortsluttet ved smeltning, ville
al den "potentielle energi" skyde direkte ned i jorden.
I tilfælde af en sådan katastrofal sendersvigt ville en enormt kraftig "langsgående bølgeimpuls"
forplante sig i alle retninger af den omgivende jord.
Det første nukleare materiale, der rammes af impulsen, vil blive fissioneret pludseligt og meget voldsomt.
Hvis senderen var placeret blot nogle få kilometer fra et eller flere "interkontinentale missilanlæg", kunne
det resultere i en fuld eksplosion af omkring 30 eller 40 "megaton atomsprænghoveder".
Beskidt og mere beskidt...
Det resulterende nedfald og den radioaktive forurening ville være massiv, sprede sig over hele verden og
potentielt dræbe millioner af mennesker i de kommende år.
Atomreaktorer ville være i samme fare.
En øjeblikkelig fission af alt fissilt materiale i en af dem ville udløse en gigantisk atomeksplosion.
Det ville skabe en ny præcedens.
Det var "højrisikofaktoren".
"Lavrisikofaktoren"
Jeg vidste, at Sovjetunionen havde frembragt en EMP-flashover i meget mindre målestok efter deres tidlige
Kyshtym-senderfejl, og at denne flashover havde forårsaget en atomeksplosion fra et nærliggende atomaffaldslager.
Jeg vidste også, at Sovjet efter Kyshtym havde installeret sikkerhedssystemer på alle deres
skalar-"interferometer-transmittere" i tilfælde af sådanne fejl.
Hvis sikkerhedsanordningerne holder, hvis senderen pludselig kortslutter, kan de holde de "langsgående EM-bølgestråler"
og potentialer længe nok til langsomt og sikkert at sprede energien i jorden over en længere periode.
Det var lavrisikofaktoren."
VII Den sande årsag til Tjernobyl-katastrofen
I sin bog beskriver Bearden i detaljer, hvordan reaktorkatastrofen faktisk blev udløst:
"Gruppen takkede mig, indså, at de ville skyde, og de lagde røret på.
De skød den 25.4.86, præcis som de havde lovet, og de ødelagde en af KGB's sendere – tilsyneladende
et par kilometer væk fra Tjernobyl-atomreaktorerne.
Ved den ødelagte sender blev sikkerhedsudstyret tændt, fangede det høje strålingspotentiale og holdt det i
ca. 24 timer, hvor den intense strålingsenergi langsomt blev frigivet til jorden – hele tiden.
Den 26. april 1986 brød sikkerhedsanordningerne endelig sammen, og der skete en meget svagere "langsgående
bølgeoverrulning" end den, der ville have fundet sted tidligere uden sikkerhedsanordningerne.
De langsgående bølger, der forplantede sig i jorden, ramte den nærmeste reaktorkerne i Tjernobyl få sekunder før, der
opstod et chok i jorden, da de langsgående bølger nåede frem.
Noget af uranen i reaktorkernen, som var blevet ramt, splintredes med det samme, skød ud af
beholderkonstruktionen og spyede radioaktivt materiale ud.
Det nukleare nedfald spredte sig over næsten hele Europa."
VIII Russiske forskere tilbageviser den officielle Tjernobyl-historieskrivning!
Selv efter mere end 38 år har de såkaldt førende medier stort set ikke bidraget til at
finde frem til sandheden om Tjernobyl-katastrofen.
Men selv de såkaldt førende medier afslører af og til delvise sandheder.
Et sådant eksempel er en "NDR-ARTE-dokumentar" fra 1998 med titlen: "Den virkelige årsag til Tjernobyl?"
Da denne dokumentar viser værdifulde originale optagelser af ruinerne i Tjernobyl, som kan være et vigtigt bidrag til at finde
frem til sandheden, viser vi nu uddrag fra denne dokumentar.
Den forskningsmæssige baggrundsinformation, som Werner Altnickel har indsat, forklarer de faktiske
begivenheder i Tjernobyl på en meget troværdig måde:
Presenter ARTE: I juli 1986, to måneder efter den frygtelige katastrofe på atomkraftværket i Tjernobyl,
udsendte KGB en liste med tophemmelige instruktioner.
Øverst på listen stod: "Den egentlige årsag til super-GAU'en må aldrig blive kendt."
Men en mand ønskede stadig at finde ud af sandheden.
Atomfysikeren Konstantin Pavlovic Checherov.
Derfor blev han ved med at klatre ind i ruinerne, selv under den sarkofag, der nu omgiver den ødelagte reaktor nr. 4.
Han fandt mærkelige spor efter ulykken, som ikke stemte overens med de udtalelser, der var blevet
givet til verdensoffentligheden på det tidspunkt.
Checherov, atomfysiker, Moskva: Vi klatrede ind i reaktorskakten og kravlede videre, ind i det respektive
kontrolrum over reaktoren, endda ind i rummene under reaktoren.
Vi tog billeder og videoer, tog hundredvis af prøver og, vil jeg sige, tusindvis af målinger.
Først da gik det langsomt op for os, hvad der egentlig var sket med blok 4.
Og pludselig gik det op for os, at de officielle udtalelser fra 1986 slet ikke stemte overens med det, vi så foran os.
ARTE presenter: På samme tid, i juli 1986, gav KGB højtstående politikere og embedsmænd
en hemmelig liste med klare instruktioner.
Checherov: Denne liste blev virkelig skabt på en mærkelig måde, ganske enkelt af efterretningstjenesten,
af KGB. Det var usædvanligt. En politisk beslutning.
Listen blev offentliggjort, og alle ledere skulle følge den.
Punkt 1 på listen: "Alle oplysninger, der afslører de sande årsager til reaktorkatastrofen, er tophemmelige."
Så alle de officielle udmeldinger var usande, fordi de ikke var hemmelige. Meget mærkeligt.
ARTE-vært: ...Tjernobyl-atomkraftværket blev bygget i et område, der generelt er anerkendt som geologisk stabilt.
Feliks Aptekajew, seismolog, Ukraine: Modstanderne af jordskælvsversionen hævdede, at der ikke kunne være nogen
jordskælv her, fordi jordskælv simpelthen ikke forekommer i en så gammel geologisk tabelstruktur som i dette område.
Presenter ARTE: Den seismologiske station registrerede faktisk kun et svagt, lokalt skælv. Studievært ARTE:
1990: Et dokument fra Kiev indeholder 20 øjenvidneberetninger, rapporter fra kraftværksansatte, som var på vagt den aften.
De sagde: "Jorden rystede, før katastrofen indtraf."
Jordskælvet med en styrke på 2, som blev verificeret af seismologer og bekræftet af adskillige
øjenvidner, fandt sted blot få sekunder før katastrofen.
NDR-ARTE-dokumentaren giver ikke et tilstrækkeligt svar på dette jordskælv.
Men det kan nu forklares endeligt takket være oberstløjtnant Beardens forklaringer.
På grund af de geologiske forhold kunne det ikke have været et naturligt jordskælv, men var forårsaget af
brugen af de beskrevne hemmelige elektromagnetiske våben!
Den blev udløst i det øjeblik, hvor sikkerhedsforanstaltningerne svigtede, og de enorme mængder
restenergi blev udledt pludseligt og ukontrolleret i jorden.
Kun få sekunder senere skete der en eksplosion i atomkraftværket.
Men det indtryk, som Arte-dokumentaren giver af, at jordskælvet kunne være årsagen til katastrofen, er beviseligt forkert.
Tyske forskere har i BIBLIS-B-atomkraftværksstudiet leveret videnskabeligt bevis for, at det tager mindst ca. 30
minutter, før der sker en nedsmeltning af en URANium-kerne.
Derfor kan Arte-dokumentaren i sidste ende kun forklares med Tom Beardens forklaringer om, at atomkatastrofen i
Tjernobyl blev forårsaget af en skalar, elektromagnetisk slagudveksling mellem KGB i Sovjetunionen og USA.
ARTE: Presenter: Men disse interessante udsagn fik aldrig nogen opmærksomhed:
Checherov: Jeg hørte torden, en plade faldt ned fra loftet.
Gulvet rystede, lyset gik ud, nødbelysningen blev tændt.
Gennem hullet i taget kunne jeg se sådan et glimt, ikke en ild, noget andet.
Væggene i kontrolrummet begyndte at ryste, og det samme gjorde loftet og gulvet.
Efter et par sekunder kommer endnu en eksplosion.
Lidt svagere, men mærkeligt, hvordan alting fløj fra hinanden.
Et farverigt skær, der skød op i hundrede meters højde.
ARTE-vært: Øjenvidneberetningerne og Checherovs resultater gør én ting klar:
Den erklæring, som de sovjetiske myndigheder offentliggjorde i 1986, var falsk.
Igen og igen bliver der gjort helt overraskende observationer.
Checherov: For eksempel havde man håbet, at grafitskallen og reaktorkernen var forblevet intakte –
men det var de ikke, der var bare et gabende hul.
Man havde antaget, at den ringformede biobeskyttelsesbeholder omkring reaktoren var blevet ødelagt eller i det
mindste alvorligt beskadiget – men det var også forkert.
Den var næsten intakt og havde kun mindre skader.
På en stor del af overfladen, især på indersiden, var selv farven bevaret.
Werner Altnickel: Det hele skete i løbet af få sekunder. Da EMP-energien pludselig blev aktiveret og slyngede uranen ud.
En normal nedsmeltning ville have været meget langsommere, og malingen i beholderen ville helt sikkert være brændt af.
Det skete så hurtigt, at biocontainerens termiske inerti sandsynligvis forhindrede
malingen i at brænde, selv på indersiden.
Checherov: Det var forventet, at en eksplosion i reaktorskakten ville rive alt op – men intet blev revet op.
I stedet var mange af støtterne til stabilisering af grafitkappen simpelthen smeltet og brændt.
Og når man kiggede nærmere på de smeltede dele, stod det klart, at der havde været en helt særlig varmeeffekt på spil her.
Som fra en svejsebrænder, der havde brændt sig igennem rørene.
Ja, rørene ser ud, som om de er blevet skåret af med en svejsemaskine eller en plasmabrænder.
Werner Altnickel: Rørene, der blev ødelagt som af en plasmabrænder, kan kun endegyldigt forklares med det plasma, der
blev skabt af den enorme skalare elektromagnetiske energi, som ikke længere blev opfanget
af de fejlslagne sikkerhedsjordingssystemer.
ARTE-vært: 1:23:35: Jordskælvet begynder.
Et stort brag, og blok fire skælver.
1:23:40: Den ansvarlige medarbejder bemærker rystelserne og trykker på nødafbryderen. Vibrationerne øges.
Det første kraftige stød får de lodrette støtter til at slingre frem og tilbage.
Loftsplader falder ned. Glimtet af lys igen.
Vinduer sprænges i maskinhallen.
En voldsom jordrystelse, og reaktoren eksploderer.
Vladimir Strachov, Institut for Geofysik Moskva: Men der er en anstødssten:
Ifølge Checherovs version skulle situationen i reaktoren eskalere i løbet af 15-20
sekunder til et punkt, hvor der sker en eksplosion.
Checherov: Blok 4 tilbyder følgende billede:
Det smeltede metal flød hen over gulvet, ramte en forhindring, skød op og størknede i en vindrueform.
Man kan stadig se det i dag, og vi filmede det selvfølgelig.
Man kan anslå, at det smeltede metal flød med en hastighed på ca. 5 meter i sekundet.
Så ikke langsom eller tyktflydende.
Fem meter i sekundet, det er meget hurtigt.
Det smeltede metal fra reaktoren bevægede sig maksimalt 50 meter.
Så metallet flød i cirka ti sekunder. Så størknede det.
Og ofte i lodret position, dvs. mens det flød nedad.
Så der var ikke engang tid nok til at flyde ned på gulvet og fryse der.
W. Strachow: Derudover er der det faktum, at folk klatrede rundt i den ødelagte reaktor.
Naturligvis tænkte folk, at strålingsintensiteten der måtte være enorm, fordi det
radioaktive materiale fra reaktoren var strømmet derhen.
Nu viser det sig, at strålingen der faktisk ikke er så stærk.
Selvfølgelig havde folk taget beskyttelsesdragter på til ekspeditionen ind i reaktorruinerne.
Men det er stadig meget overraskende, at ingen af dem døde.
Tilsyneladende er der ikke engang nogen, der er alvorligt syge.
Det er interessant.
Tilsyneladende fandt næsten intet af det radioaktive materiale fra reaktoren vej ind i bygningen.
Ikke engang i frit fald nedad.
Det hele skete bare alt for hurtigt.
Note fra Werner Altnickel: Den hurtige og kortvarige strømningsbevægelse, der er beskrevet ovenfor, og den pludselige
størkning af smelten giver mening, hvis man erkender, at den eksterne EMP-energitilførsel til
uranen var voldsom og kun varede i nogle få sekunder.
Det betyder: voldsom og hurtig aktivering af uranatomkernerne og varm, lavviskos smelte med en hurtig strømningshastighed og
hurtig størkning midt i strømmen, når den inducerede EMP-energi bryder ud, og dermed
elimineres den eksternt fyrede elektromagnetiske brand.
Ifølge de officielle KGB-lister er kun 4 % af reaktorfyldet angiveligt sluppet ud, og
96 % skulle stadig befinde sig i ruinerne.
Faktisk er det nok omvendt. Næsten alt er fløjet ud, og reaktoren er næsten tom.
Dette bekræftes også af forskere.
Den undslupne, kortvarigt meget varme smelte under reaktortanken må hovedsageligt have bestået af
indkapslingsmetallet, f.eks. zirkonium for uranet.
Uranen, der blev aktiveret af et eksternt energitilskud, skød pludselig op i luften som fra et kanonløb.
Fordi næsten ingen aktiveret uran slap ud nedenunder, og næsten ingen stråling var målbar, kunne folk kravle ind uden at dø.
Da sovjetterne opdagede, at deres anlæg blev beskudt – af amerikanerne – lykkedes det dem alligevel at aflede
energien, som derefter blev kastet tilbage i jorden, i 24 timer.
Men efter 24 timer kunne disse jordingssystemer med lagerfaciliteter slet ikke inddæmme disse enorme energier.
Og når man tænker på, at det kun lykkedes for de resterende at sprænge et atomkraftværk i luften, selv om de allerede havde
været afladet i 24 timer, kan man forestille sig, hvad der ville være sket, hvis de f.eks. ikke havde haft et
sådant inddæmningssystem – dvs. et afladningssystem i jorden for fuld energi, som så kommer tilbage.
IX. Betydningen af Tjernobyl-afsløringen i forhold til den nuværende dramatiske verdenssituation
De beskrevne skalare supervåben er blevet videreudviklet af militæret og efterretningstjenesterne siden
"Tjernobyl Super-Gau" for næsten 40 år siden og er derfor helt sikkert meget farligere i dag.
Denne Tjernobyl-afsløring rejser derfor mange alvorlige spørgsmål, især i forhold til den
nuværende meget dramatiske verdenssituation:
1. Er de nuværende klimaforandringer og vejrfænomener, såsom ekstrem tørke, oversvømmelser, tornadoer og endda
jordskælv etc., som bekræftet i "UN-ENMOD-konventionen", direkte relateret til disse hemmelige militære supervåbensystemer?
2. Er den nuværende CO2-skræk bare en globalt organiseret afledningsmanøvre, så disse vejrvåbensystemer kan
fortsætte med at blive brugt ubemærket af offentligheden?
3. Er atomkraftværker en tikkende bombe, fordi de til enhver tid kan blive angrebet af disse hemmelige våbensystemer?
4. Udgør disse hemmelige våbenteknologier en meget større trussel end atomvåben i lyset af en
eskalering af de nuværende brændpunkter i verden?
Kære seere, Tiden for oplysning af sandhedselskende mennesker er kommet!
Hjælp venligst med at sikre, at denne dokumentation bliver offentliggjort på alle mulige måder.
Del denne rørende video på sociale platforme som Facebook, tiktok, Twitter, telegram, Instagram eller via e-mail.
Vi giver dig også korte programuddrag til download i vores blå infoboks på www.kla.tv.
Kun ved at udbrede dem aktivt kan man stoppe de kriminelle, der stadig bruger disse våben på hemmelige og ukendte måder!