Werner Altnickel, ktorý je samostatne zárobkovo činný od roku 1974, je majstrom televíznej techniky a držiteľom
ceny EUROSOLAR 1997 a ďalších environmentálnych ocenení.
Altnickel sa 26. apríla 1986 intenzívne zaoberal haváriou jadrovej elektrárne v Černobyle.
Kla.TV dnes vysiela dokumentárny film Wernera Altnickela.
Presvedčivo v nej dokazuje, že černobyľská havária v skutočnosti nemohla byť "nehodou"!
Tento dokumentárny film nie je len o historickom prehodnotení.
Vtedajšie zbraňové systémy pre nás predstavujú ešte nebezpečnejšiu hrozbu v súčasnej dramatickej globálnej situácii.
I. Výbušné vyhlásenia Prof. Dr. Edmunda Lengfeldera
Werner Altnickel pri svojom výskume narazil na článok Martina Ebnera z 31. augusta 2003 o exkurzii s novinármi do
ochrannej zóny černobyľskej jadrovej elektrárne s Prof. Dr. Edmundom Lengfelderom z Otto Hug Radiation Institute v Mníchove.
Citujeme zo správy "Landpartie mit Geigerzähler" od Martina Ebnera z 31. augusta 2003:
A čo sú tie obrovské antény, ktoré nie sú známe zo žiadnej fotografie z Černobyľu, ale
teraz ich možno vidieť voľným okom nad Pripiaťou?
Lengfelderovo vysvetlenie: To bola nedokončená odpoveď na americký program "Hviezdnych vojen", konkrétne
dve 150 metrov vysoké a 600 metrov dlhé anténne steny.
Desať z nich malo byť rozmiestnených v kruhu s priemerom 35 kilometrov, aby mohli
vysielať vysokofrekvenčné lúče do ionosféry.
Jadrová elektráreň mala poskytovať obrovské množstvo energie, 16 reaktorových blokov.
"To by sa podarilo," je si istý Lengfelder:
Černobyľ nielenže dodal plutónium pre bomby, ale sám bol súčasťou gigantickej zbrane."
II. Vývoj vojenskej superzbrane v Sovietskom zväze
Nová ruská technológia sa stala známou ako "ďateľ".
Výraz "ďateľ" vznikol z rušivého rádiového šumu podobného ďatlovmu búchaniu, ktorý ako prví objavili rádioamatéri.
V roku 1957 spôsobil výskum tejto vojenskej skalárnej superzbrane veľkú katastrofu v bývalom ZSSR.
V Kyštyme neďaleko Majaku sa nachádzalo tajné jadrové "vojenské výskumné zariadenie".
Výsledkom tejto katastrofy bola regionálna úroveň radiácie stokrát vyššia ako v Černobyle!
Bývalý podplukovník americkej armády Tom Bearden bol analytikom v Pentagóne.
Bol uznávaným "odborníkom na skalárnu technológiu" a v nemčine vydal knihu "Skalartechnolgie".
Túto katastrofu vysvetľuje takto:
"Sovieti pri svojom rannom zlyhaní v Kyštyme spôsobili energetické prevrátenie.
To spôsobil jadrový výbuch z neďalekého skladu jadrového odpadu!
Rádioaktívny spad kontaminoval približne 1 200 štvorcových kilometrov, ktoré sú dodnes mimoriadne zamorené.
Vedel som tiež, že Sovieti nainštalovali bezpečnostné systémy na všetkých svojich skalárnych vysielačoch, aby sa
chránili pred mimoriadnymi udalosťami, ako bola tá v Kyštyme .
Chceli použiť tieto bezpečnostné systémy na pomalé a bezpečné vybíjanie energie do zeme počas dlhšieho
časového obdobia v prípade skratu vo vysielačoch."
Vo svojej knihe "FER DE LANCE" Bearden pokračuje:
"Nové superzbrane boli vyvinuté, vyrobené a nasadené pod vedením KGB.
Keďže boli prísne tajné, nikdy neboli odovzdané regulárnej ruskej armáde!"
Bývalý šéf vlády Sovietskeho zväzu Nikita Chruščov v roku 1960 predniesol na zasadnutí jeho predsedníctva
nasledujúce vyhlásenie o budúcich skalárnych zbraniach:
"Máme novú zbraň - takpovediac v portfóliu našich vedcov.
Je taká silná, že keby sa používala donekonečna, všetok život na Zemi by bol vyhladený."
III Vojenská superzbraň dokáže manipulovať s počasím!
V roku 1962 bývalý americký prezident Lyndon B. Johnson povedal: "Kto ovláda počasie, bude ovládať svet."
Existenciu takýchto nebezpečných meteorologických zbraní potvrdzuje aj Európsky parlament v správe zo 14. januára
1999 s názvom "HAARP - zbraňový systém poškodzujúci klímu"!
IV. Skúšky kontroly zbrojenia vojenskej superzbrane
V rokoch 1976/77 bol prijatý "Dohovor OSN-ENMOD", ktorého cieľom je zabrániť "environmentálnym zbraňovým systémom".
Tu je výňatok z "Dohovoru ENMOD", príloha 2:
"Nasledujúce príklady ilustrujú možnosti, ktoré môžu byť spôsobené použitím techník manipulácie s prostredím:
Zemetrasenia, cunami, narušenie ekologickej rovnováhy v regióne, zmeny v počasí (mraky, zrážky, cyklóny a tornáda),
zmeny v klimatických podmienkach a oceánskych prúdoch, zmeny v stave ozónovej vrstvy a ionosféry."
Bývalý minister obrany USA Dr. William Cohen potvrdil existenciu týchto zbraní hromadného ničenia 28.
apríla 1997 na "konferencii o terorizme" v Aténach:
"Iní sa dokonca venujú akémusi ekoterorizmu, menia klímu, vyvolávajú zemetrasenia,
otvárajú sopky pomocou elektromagnetických vĺn.
Je to skutočné, a preto musíme zintenzívniť naše "protiteroristické úsilie"!"
V. Prísne tajná prehistória havárie černobyľského reaktora
Podplukovník Bearden vo svojej knihe "FER DE LANCE", ktorá vyšla v roku 2002 v druhom vydaní, napísal, že sa v
tom istom čase priamo zúčastnil na jadrovej katastrofe!
Z pohľadu americkej armády v tejto knihe veľmi podrobne opisuje skalárnu, elektromagnetickú vojnovú
technológiu, ktorá spôsobila jadrovú katastrofu.
Citujeme úryvky z jeho knihy od strany 129:
"V apríli 1986 začali "interferometrické vysielače KGB" akumulovať elektromagnetickú energiu, ktorá sa
silno indukovala do strán "zlomu San Andreas", ktorý prechádza Los Angeles a San Franciscom.
"Vnútro" ďatlových lúčov používali ako "superdiaľnice" pre svoje pozdĺžne vlny a interferometriu.
Sovieti používali dve trasy lúčov.
Jedna sa spustila zo severu cez oblasť severného pólu a ľadovcov na cieľ a jedna sa dostala z východu na cieľovú oblasť.
Sovieti pripravili veľmi silné zemetrasenie - v skutočnosti by vyvolanie celej série takýchto zemetrasení pozdĺž
zlomu San Andreas so silnými následnými otrasmi po hlavnom zemetrasení spôsobilo strašnú deštrukciu.
V skratke: "Pripravovali "jedno veľké zemetrasenie", ktoré všetci tak dlho očakávali a ktorého sa obávali."
VI Reakcia USA na útok ruského ďatľa
Ďalej citujeme z knihy Toma Beardena:
"Kontaktovala ma súkromná skupina.
Tvrdili, že by mohli vyradiť jeden z vysielačov vytvorením silného obrovského "fázovo konjugovaného
replikového signálneho impulzu", ktorý by sa vrátil späť do vysielača a katastrofálne by ho "spálil".
V skutočnosti sa ukázalo, že celá "zóna Andreas Graben" mala byť stimulovaná ukladaním prebytočnej energie po celej svojej dĺžke.
V tomto prípade sa práve začalo pripisované kalifornské zemetrasenie, ktoré malo neporovnateľnú silu.
Ak by došlo k tejto udalosti alebo k týmto udalostiam, straty na životoch a majetku Američanov by boli ohromujúce.
"Rizikový faktor"
Otázka, ktorú mi položila skupina, predstavovala veľmi zložitú situáciu pri rozhodovaní.
Takéto veľké sovietske interferometrické lúče obsahujú obrovskú energiu pozdĺžnych elektromagnetických vĺn.
Ak by sa sovietsky vysielač nachádzal v blízkosti jadrových zariadení a okamžite by došlo k jeho skratu roztavením,
všetka "potenciálna energia" by sa vrhla priamo do zeme.
V prípade takéhoto katastrofického zlyhania vysielača by sa do všetkých smerov okolitej Zeme
šíril nesmierne silný "pozdĺžny vlnový impulz".
Prvý jadrový materiál zasiahnutý impulzom by sa náhle a veľmi prudko rozštiepil.
Ak by sa vysielač nachádzal len niekoľko kilometrov od jednej alebo viacerých "medzikontinentálnych
rakiet", mohol by spôsobiť plný výbuch približne 30 alebo 40 "megatonových jadrových hlavíc".
Špinavé a špinavšie...
Výsledný rádioaktívny spad a kontaminácia by boli obrovské, rozšírili by sa po celom svete a v
nasledujúcich rokoch by mohli zabiť milióny ľudí.
Podobné nebezpečenstvo by hrozilo aj jadrovým reaktorom.
Okamžité štiepenie všetkého štiepneho materiálu v jednej z nich by spôsobilo gigantický jadrový výbuch.
Tým by sa vytvoril nový precedens.
To bol "vysoko rizikový faktor".
Faktor nízkeho rizika
Vedel som, že Sovieti po zlyhaní vysielača Kyštym vyvolali EMP v oveľa menšej miere a tento výbuch
spôsobil jadrový výbuch v neďalekom sklade jadrového odpadu.
Tiež som vedel, že po Kyštyme Sovieti nainštalovali na všetky svoje skalárne "interferometrické
vysielače" bezpečnostné systémy pre prípad takýchto porúch.
Ak bezpečnostné zariadenia vydržia, v prípade náhleho skratu vysielača by mohli udržať "lúče pozdĺžnych EM vĺn" a
potenciály dostatočne dlho na to, aby sa energia pomaly a bezpečne rozptýlila do zeme počas dlhšieho časového obdobia.
To bol faktor nízkeho rizika."
VII Skutočná príčina černobyľskej katastrofy
Bearden vo svojej knihe podrobne opisuje, ako sa vlastne spustila katastrofa reaktora:
"Skupina mi poďakovala, uvedomila si, že sa chystá vystreliť, a zavesila telefón.
Strieľali 25.4.86, presne ako sľúbili, a zničili jeden z vysielačov KGB - zrejme niekoľko
kilometrov od černobyľských jadrových reaktorov.
Na zničenom vysielači sa zaplo bezpečnostné zariadenie, zachytilo vysoký potenciál žiarenia a udržalo ho približne
24 hodín, pričom intenzívnu energiu žiarenia postupne pomaly uvoľňovalo do zeme - po celý čas.
Potom, 26. apríla 1986, bezpečnostné zariadenia konečne zlyhali a došlo k oveľa slabšiemu "prevráteniu v pozdĺžnej
vlne", ako by sa stalo predtým bez bezpečnostných zariadení.
Šíriace sa pozdĺžne vlny v zemi zasiahli najbližšiu aktívnu zónu reaktora v Černobyle niekoľko sekúnd predtým,
ako sa v zemi pri príchode pozdĺžnych vĺn vyvolal šok.
Časť uránu v aktívnej zóne reaktora, ktorá bola zasiahnutá, sa okamžite rozštiepila,
vystrelila z kontajnera a vyvrhla rádioaktívny materiál.
Jadrový spad sa rozšíril takmer po celej Európe."
VIII Ruskí vedci vyvracajú oficiálnu černobyľskú historiografiu!
Takzvané popredné médiá ani po viac ako 38 rokoch takmer vôbec neprispeli k zisteniu pravdy o černobyľskej katastrofe.
Je však nevyhnutné, aby aj takzvané popredné médiá občas odhalili čiastočnú pravdu.
Jedným z takýchto príkladov je dokumentárny film "NDR-ARTE" z roku 1998 s názvom: "Skutočný dôvod Černobyľu?"
Keďže tento dokumentárny film ukazuje cenné originálne zábery trosiek v Černobyle, ktoré môžu významne prispieť k
zisteniu pravdy, uvádzame teraz úryvky z tohto dokumentu.
Informácie o pozadí výskumu, ktoré vložil Werner Altnickel, veľmi hodnoverne vysvetľujú skutočné udalosti v Černobyle:
Moderátor ARTE: V júli 1986, dva mesiace po strašnej katastrofe v jadrovej elektrárni v
Černobyle, KGB vydala zoznam prísne tajných pokynov.
Na prvom mieste zoznamu bolo: "Skutočná príčina super-GAU nesmie byť nikdy známa."
Ale jeden muž chcel aj tak zistiť pravdu.
Jadrový fyzik Konstantin Pavlovič Čečerov.
Preto stále liezol do ruín, dokonca aj pod sarkofág, ktorý teraz obklopuje zničený reaktor č. 4.
Našiel zvláštne stopy po nehode, ktoré sa nezhodovali s vtedajšími vyhláseniami pre svetovú verejnosť.
Čečerov, jadrový fyzik, Moskva: Vliezli sme do šachty reaktora a preliezli sme ďalej, do príslušnej kontrolnej miestnosti
nad reaktorom, dokonca aj do priestorov pod reaktorom.
Urobili sme fotografie a videá, odobrali stovky vzoriek a, povedal by som, tisíce meraní.
Až potom sme si pomaly uvedomili, čo sa vlastne stalo s blokom 4.
A zrazu sme si uvedomili, že oficiálne vyhlásenia z roku 1986 sa vôbec nezhodujú s tým, čo sme videli pred sebou.
Moderátor ARTE: V júli 1986 KGB zároveň odovzdala vysokopostaveným politikom a úradníkom tajný zoznam s jasnými inštrukciami.
Čečerov: Tento zoznam bol naozaj vytvorený zvláštnym spôsobom, jednoducho tajnou službou,
KGB. To bolo nezvyčajné. Politické rozhodnutie.
Zoznam bol zverejnený a všetci manažéri ho museli dodržiavať.
Bod 1 zoznamu: "Všetky informácie, ktoré odhaľujú skutočné príčiny havárie reaktora, sú prísne tajné".
Takže všetky oficiálne oznámenia boli nepravdivé, pretože neboli tajné. Veľmi zvláštne.
Moderátor ARTE: ...černobyľská jadrová elektráreň bola postavená v oblasti, ktorá je všeobecne považovaná za geologicky stabilnú.
Feliks Aptekajew, seizmológ, Ukrajina: Odporcovia verzie zemetrasenia tvrdili, že tu nemôže byť žiadne
zemetrasenie, pretože zemetrasenia sa jednoducho nevyskytujú v takej starej geologickej štruktúre, ako je v tejto oblasti.
Moderátor ARTE: Seizmologická stanica v skutočnosti zaznamenala len slabé, lokálne zemetrasenie. Moderátor ARTE:
1990: Dokument z Kyjeva obsahuje 20 svedeckých výpovedí, správy zamestnancov elektrárne, ktorí boli v tú noc v službe.
Povedali: "Zem sa zatriasla skôr, ako došlo k nešťastiu."
Zemetrasenie s magnitúdou 2, ktoré overili seizmológovia a potvrdili mnohí očití svedkovia,
nastalo len niekoľko sekúnd pred katastrofou.
Dokument NDR-ARTE neposkytuje dostatočnú odpoveď na toto zemetrasenie.
Vďaka vysvetleniam podplukovníka Beardena sa to však teraz dá presvedčivo vysvetliť.
Vzhľadom na geologické podmienky nemohlo ísť o prirodzené zemetrasenie, ale bolo spôsobené
použitím opísaných tajných elektromagnetických zbraní!
Spustila sa v okamihu, keď zlyhali bezpečnostné opatrenia a obrovské množstvo zvyškovej energie
sa náhle a nekontrolovateľne uvoľnilo do zeme.
Len o niekoľko sekúnd neskôr došlo v jadrovej elektrárni k výbuchu.
Dojem, ktorý vyvoláva dokumentárny film Arte, že príčinou katastrofy mohlo byť zemetrasenie, je však zjavne nepravdivý.
Nemeckí vedci v štúdii o jadrovej elektrárni BIBLIS-B poskytli vedecký dôkaz, že trvá najmenej 30 minút,
kým dôjde k roztaveniu jadra jadrovej elektrárne URAN.
Preto sa dokumentárny film Arte dá nakoniec vysvetliť len vysvetlením Toma Beardena, že jadrovú katastrofu
v Černobyle spôsobila skalárna, elektromagnetická výmena úderov medzi KGB Sovietskeho zväzu a USA.
ARTE: Moderátor: Ale týmto zaujímavým výrokom sa nikdy nevenovala pozornosť:
Čečerov: Počul som hrom, zo stropu spadol tanier.
Podlaha sa zatriasla, svetlá zhasli, rozsvietilo sa núdzové osvetlenie.
. Cez dieru v streche som videl taký záblesk, nie oheň, niečo iné.
Steny v riadiacej miestnosti sa začali triasť, rovnako ako strop a podlaha.
Po niekoľkých sekundách sa ozval druhý výbuch.
Trochu slabšie, ale zvláštne, ako sa všetko rozletelo.
Farebný lesk, ktorý vystrelil do výšky sto metrov.
Moderátor ARTE: Z výpovedí očitých svedkov a Čečerovových zistení je jasné jedno:
Vyhlásenie zverejnené sovietskymi orgánmi v roku 1986 bolo nepravdivé.
Znovu a znovu sa objavujú úplne prekvapujúce pozorovania.
Čečerov: Napríklad sa dúfalo, že grafitový plášť a aktívna zóna reaktora zostali neporušené - ale nič z toho, bola tam len diera.
Predpokladalo sa, že kruhový ochranný kontajner okolo reaktora bol zničený alebo aspoň
vážne poškodený - ale aj to bolo nesprávne.
Bola takmer neporušená, len s malým poškodením.
Na veľkej časti povrchu, najmä na vnútornej strane, sa zachovala aj farba.
Werner Altnickel: Všetko sa to stalo v priebehu niekoľkých sekúnd. Keď sa náhle aktivoval prívod energie EMP a vyhodil urán.
Normálne tavenie by bolo oveľa pomalšie a farba v nádobe by určite zhorela.
Stalo sa to tak rýchlo, že tepelná zotrvačnosť biokontajnera pravdepodobne zabránila spáleniu farby, a to aj vo vnútri.
Čečerov: Očakávalo sa, že výbuch v šachte reaktora všetko roztrhá - ale nič sa neroztrhlo.
Namiesto toho sa mnohé podpery na stabilizáciu grafitového krytu jednoducho roztavili a zhoreli.
A keď ste sa na tieto roztavené časti pozreli bližšie, bolo jasné, že tu pôsobil veľmi zvláštny tepelný efekt.
Akoby od zváracieho horáka, ktorý prepálil rúry.
Áno, rúry vyzerajú, akoby boli rezané nejakým zváračom alebo plazmovým horákom."
Werner Altnickel Rúry, ktoré boli zničené akoby plazmovým horákom, sa dajú jednoznačne vysvetliť len plazmou vytvorenou
obrovskou skalárnou elektromagnetickou energiou, ktorú už nezachytili nefunkčné bezpečnostné uzemňovacie systémy.
Moderátor ARTE: 1:23:35: Začína sa zemetrasenie.
Veľká rana a blok štyri sa zachveje.
1:23:40: Zodpovedný zamestnanec si všimne otrasy a stlačí núdzový spínač. Vibrácie sa zvýšia.
Pri prvom silnom náraze sa vertikálne podpery vyklopia a vrátia.
Padajú stropné dosky. Opäť sa mihne svetlo.
V strojovni praskli okná.
Silný otras zeme a reaktor exploduje.
Vladimir Strachov, Geofyzikálny inštitút Moskva: Ale je tu prekážka:
Podľa Čečerovovej verzie by sa situácia v reaktore mala za 15 až 20 sekúnd vyhrotiť do bodu, keď dôjde k výbuchu.
Čečerov: Blok 4 ponúka nasledujúci obrázok:
Roztavený kov tiekol po podlahe, narazil na prekážku, vystrelil nahor a stuhol do tvaru hrozna.
Môžete ho vidieť aj dnes a samozrejme sme ho natočili.
Odhaduje sa, že roztavený kov tiekol rýchlosťou približne 5 metrov za sekundu.
Takže nie je pomalý ani viskózny.
Päť metrov za sekundu, to je veľmi rýchlo.
Roztavený kov z reaktora prešiel maximálne 50 metrov.
Takže kov tiekol asi desať sekúnd. Potom stuhol.
A to často vo vertikálnej polohe, t. j. keď steká nadol.
Takže ani nebolo dosť času na to, aby ste sa zviezli na podlahu a zamrzli tam.
W. Strachow: Okrem toho sa v zničenom reaktore pohybovali ľudia.
Prirodzene sa predpokladalo, že intenzita žiarenia tam musí byť obrovská, pretože tam prúdil rádioaktívny materiál z reaktora.
Teraz sa ukázalo, že žiarenie tam v skutočnosti nie je také silné.
Samozrejme, ľudia si na výpravu do ruín reaktora obliekli ochranné obleky.
Ale aj tak je veľmi prekvapujúce, že nikto z nich nezomrel.
Zrejme ani nikto nie je vážne chorý.
To je zaujímavé.
Podľa všetkého sa do budovy nedostal takmer žiadny rádioaktívny materiál z reaktora.
Dokonca ani pri voľnom páde smerom nadol.
Všetko sa to udialo príliš rýchlo.
Poznámka Wernera Altnickela: Vyššie opísaný rýchly a krátkodobý pohyb toku a náhle stuhnutie taveniny dáva
zmysel, ak si uvedomíme, že vonkajší prívod energie EMP do uránu bol prudký a trval len niekoľko sekúnd.
To znamená: prudká a rýchla aktivácia atómových jadier uránu a horúca, nízkoviskózna tavenina s rýchlym prúdením a rýchlym
tuhnutím uprostred toku, keď sa indukovaná energia EMP preruší, a tým sa eliminuje elektromagnetický oheň poháňaný zvonku.
Podľa oficiálnych zoznamov KGB údajne unikli len 4 % náplne reaktora a 96 % by sa stále nachádzalo v troskách.
V skutočnosti je to pravdepodobne naopak. Takmer všetko vyletelo a reaktor je takmer prázdny.
Potvrdzujú to aj vedci.
Uniknutá, krátko veľmi horúca tavenina pod reaktorovou nádobou musela pozostávať najmä
z kovového plášťa, napr. zirkónia pre urán.
Urán, aktivovaný vonkajšou energiou, náhle vystrelil do vzduchu ako z hlavne dela.
Pretože z podzemia neunikol takmer žiadny aktivovaný urán a nebolo možné zmerať takmer žiadnu radiáciu,
ľudia mohli vliezť dovnútra bez toho, aby zomreli.
Keď si Sovieti uvedomili, že ich zariadenie je ostreľované - Američanmi -, ešte stále sa im podarilo na 24 hodín
odkloniť energiu, ktorá bola potom vrhnutá späť do zeme.
Po 24 hodinách však tieto uzemňovacie systémy so zásobníkmi vôbec nedokázali zadržať tieto obrovské energie.
A keď si uvedomíte, že len zvyšok, ktorý zostal, hoci sa už 24 hodín vybíjal, dokázal vyhodiť do vzduchu jadrovú elektráreň,
viete si predstaviť, čo by sa stalo, keby napríklad nemali takýto záchytný systém - t. j. systém vybíjania
do zeme pre plnú energiu, ktorá sa potom vracia späť.
Potom by všetci vybuchli.
IX. Význam černobyľského odhalenia vzhľadom na súčasnú dramatickú situáciu vo svete
Opísané skalárne superzbrane boli od "černobyľskej superzbrane" pred takmer 40 rokmi ďalej vyvíjané armádou a
tajnými službami, a preto sú dnes určite oveľa nebezpečnejšie.
Toto černobyľské odhalenie preto vyvoláva mnohé vážne otázky, najmä pre súčasnú veľmi dramatickú situáciu vo svete:
1. Sú súčasné klimatické zmeny a poveternostné javy, ako sú extrémne suchá, záplavy, tornáda a dokonca zemetrasenia
atď., ako to potvrdzuje "Dohovor OSN-ENMOD", priamo spojené s týmito tajnými vojenskými superzbraňovými systémami?
2. Je súčasné strašenie CO2 len globálne organizovaným diverzným manévrom, aby sa tieto systémy meteorologických
zbraní mohli naďalej používať bez povšimnutia verejnosti?
3. sú jadrové elektrárne časovanou bombou, pretože môžu byť kedykoľvek napadnuté týmito tajnými zbraňovými systémami?
4. Predstavujú tieto tajné zbraňové technológie oveľa väčšiu hrozbu ako jadrové zbrane v súvislosti s
eskaláciou súčasných problémových oblastí vo svete?
Drahí diváci, Nastal čas osvietenia pravdu milujúcich ľudí!
Pomôžte, prosím, zabezpečiť, aby sa táto dokumentácia zverejnila všetkými možnými spôsobmi.
Zdieľajte toto vzrušujúce video na sociálnych platformách, ako je Facebook, tiktok, Twitter, telegram, Instagram alebo e-mailom.
V našom modrom informačnom boxe na stránke www.kla.tv vám ponúkame na stiahnutie aj krátke úryvky z programu.
Len ich aktívnym šírením možno zastaviť zločincov, ktorí tieto zbrane stále používajú tajne a nepoznane!