Odrastao sam u Belgiji i oko šestog rođendana prodan u ubojitu pedofilsku mrežu.
Bio sam korišten u ovoj mreži pet i po godina.
Odrasli muškarci koji su pripadali ovom ekskluzivnom klubu bili su tamo iz raznih
razloga, ali bilo je puno alkohola i puno droga.
A djeca su bila roba, najviša, najvrjednija roba, i uglavnom su se koristila za seks.
Ali bilo je i nekoliko aristokrata koji su bili članovi ovog kluba i koji su također uživali u ubijanju djece.
I onda je bio moj red. Sa jedanaest godina trebalo me je ubiti.
Bio sam mučen jer je neko ko me je neko vrijeme štitio, a zatim me je jako zlostavljao, završio sa mnom.
Bio sam privezan za klupsko klatište.
Bilo je crno od krvi sve djece prije mene.
Bio sam tamo nekoliko sati.
Moje tijelo je prekriveno ožiljcima. I svaki ožiljak me podsjeća na taj trenutak.
Mislio sam da će me ubiti, kao i svu djecu koja nisu bila dovoljno voljena da žive.
I ja bih također bio zaboravljen. I nisam bio spreman umrijeti.
Neko u ovoj mreži me je dovoljno volio da me spasi.
Muka je trajala nekoliko sati. Bio sam u ovoj mreži pet i po godina.
Tokom tog vremena sam bila silovana mnogo, mnogo, mnogo puta.
Nemam ožiljke koji bi pokazali koliko puta sam silovana.
Ali sam to izračunao. Obično je bilo vikendom, cijelu noć.
I tako sam izračunao da sam bio silovan, stvarno silovan, otprilike šest sati sedmično.
1.716 sati silovanja prije nego što sam navršio dvanaest godina.
Odrastao sam uz upute koje mi je dao onaj ko me je spasio.
To me je držalo podalje od prostitucije i droga i izvelo me iz zemlje, iz Belgije, gdje se sve to dogodilo.
Iako nisam imala ožiljke, kao mlada odrasla osoba bila sam toliko usmjerena na to da budem seksualni objekt da sam
privlačila muškarce, a dio mene je to trebao da bi preživio.
Jer je to bio jedini način na koji sam znao da se osjećam dobro.
I kao mlada žena, tretirana sam tako nepoštovano i toliko su me iskorištavali.
A ipak su svi bili tako brzi da me okrive. Zato što sam bio promiskuitetan .
Jeftina, kao što je rečeno, kurva. Sve te stvari, svi ti epiteti, tako su me brzo osudili.
I onda, dok sam se oporavljao, shvatio sam da ne, moram izaći iz tog obrasca u kojem sam bio
zaglavljen i u kojem mi je trebala seksualna pažnja.
Moram se odvojiti od ovoga i odbiti da više dopuštam da me objektificiraju. Želim postati oslobođena žena.
I tako, deceniju za decenijom, radio sam na tome da osjetim svu bol onoga što mi je učinjeno,
svu izdaju mojih roditelja, to što su me prodali.
Djeca su najranjiviji članovi naše populacije. Stoga stvorimo društvo u kojem su djeca
sigurna i u kojem imaju zajednicu oko sebe.
Svako dijete zaslužuje sigurnost. Nijedno dijete ne zaslužuje ono što sam ja prošao i što milioni djece prolaze svakog dana.
Ali nažalost, to je dio trenutnog sistema.
Kao žene, imamo toliko potencijala da zaista suosjećamo sa svime što moramo podnijeti kao žene.
To nam daje više snage nego ikome drugom. Sva bol iza sve nemoći i poniženja, zaista osjećajući ono što
mi je učinjeno, zaista shvaćajući da to nisam bio ja.
Da se na kraju dana osjećam dobro.
Bio sam dijete. Napravili su me žrtvom. Nije bila moja krivica.
Možete saznati više o Anneke Lucas u sljedećem intervjuu.
Uvod Gareth: Naša sljedeća gošća nam se pridružuje iz New Yorka. Anneke Lucas je kao dijete prodana od strane svoje
majke kao seksualna robinja pedofilskoj mreži u Belgiji.
Anneke je svakodnevno silovala starija muškarci dok nije napunila 11 godina.
Mnogi od njih bili su istaknuti belgijski političari. Sa 11 godina smatrana je da više
nije korisna mreži i skoro do smrti je mučena.
Spasio ju je čovjek koji je pregovarao s političarima odgovornim za mrežu.
Intervju Gareth: Anneke, hvala ti puno što si razgovarala s nama. Prva stvar koja me je zaista
pogodila bila je činjenica da te je prodala tvoja majka.
Kao otac, teško sam shvatao poentu toga. Kako se nosiš s tim?
Anneke: To je doživotan proces. Jer je, naravno, moja majka bila osoba najbliža meni.
Mislim da smo svi prije svega primarni njegovatelji. Ona je također bila sama i imala me je.
A onda – znaš, moja majka nije bila dobro; moglo bi se reći da je bila mentalno bolesna, što nikada nije bilo dijagnosticirano.
Opisao bih je kao psihopatu; na način koji se ponekad događa kod žena.
Stoga je bila izuzetno pokorna prema svim muškarcima.
Ponašala se kao petogodišnjakinja, bizarno koketna, seksualizirana djevojčica – prema svim muškarcima.
Ona se vrlo lako predala. Mislim da sam bio njen odraz.
I bilo je veoma teško biti u njihovoj blizini jer za mene nikada nije bilo mjesta. Bila je to potpuna projekcija.
Bila sam ili neka slaba, neupadljiva, neprivlačna djevojčica koja joj je bila mala
pomoćnica i tada sam bila dobra, ili sam bila zao.
Ali pravo pitanje koje sebi postavljate je: "Kako neko može učiniti tako nešto? Kako
odrasli u ovoj mreži mogu ovo učiniti djeci?"
Mnogi od njih bili su roditelji. I mnogi od njih, siguran sam, bili su i incestni roditelji.
Pa, stvar je bila u tome da se moja majka emocionalno nije razvijala otkako je imala oko
pet godina. To je bilo kad joj je majka umrla.
Došla je iz mjesta teške traume, koja se – moram pretpostaviti – dogodila u Belgiji 1939. godine,
u gradu koji je tokom rata često bio bombardovan.
Njen otac je bio ratni zarobljenik u koncentracionom logoru.
Znaš, mislim da je bilo veoma teško zbog smrti njene majke i drugih smrti u porodici.
Nakon rata bilo je malo resursa za pomoć ljudima da se oporave od traume. Zato su je prebacivali po belgijskoj provinciji, potpuno
su je prebacivali. Možda su ljudi mislili da je pomalo seksualna jer je to bila vrlo katolička zajednica,
ali su je prebacivali. A ja sam bio njena glavna žrtva.
Gareth: Tako je teško razumjeti taj način razmišljanja o prodaji vlastitog djeteta. Ali i ljude koji su sposobni to učiniti.
Veoma je teško sve to shvatiti. Da su ljudi sposobni učiniti nešto tako strašno.
Koliko si imao godina kad si shvatio razmjere zla?
Jer je to nešto s čime se dijete nikada, nikada ne bi trebalo suočavati, ni u najmanjoj mjeri.
Anneke: Tako je! Pa, mreža je vrlo zlokobna. A ja sam – kao što si rekao u uvodu – zaista bila u
belgijskoj mreži koja je djelovala poput mafije.
Ali je vodio tadašnji ministar odbrane.
Bio je političar čija je karijera bila meteorska. Dva puta je bio premijer Belgije: Paul
Vanden Boeynants. Spomenuo sam ga u svojoj knjizi.
To je zaista bilo povezano s... to je bila lokalna mreža; belgijska mreža.
Kao što znate, Belgija je mala zemlja. Bila je to mala mreža.
Ali su kroz satanizam bili povezani s drugim, višim rangiranim satanistima i uvijek su koristili djecu kao robu.
Iskorištavan sam od svoje šeste godine, kada sam prvi put bio prodan.
Kasnio sam, jer se djeca iz satanističkih porodica obično zlostavljaju mnogo ranije.
Tako su me sa šest godina stavili u mrežu i zlostavljali su me u Belgiji.
Bilo od strane određenih plemića koji su bili izuzetno nasilni i sadistički te koji nisu imali nikakvih skrupula ubijati djecu.
Dakle, zaista nema razloga zašto sam preživio.
A onda, sa devet godina... u tim ranim godinama, često su me zlostavljali muškarci koji su bili indoktrinirani u taj sistem.
Zaista je bio sistem ucjene. U kojem su ih prvo uparili s mladom djevojkom od oko 14 ili 15 godina.
Možda su im rekli da je starije. To je snimljeno na traku. Tada je počelo ucjenjivanje.
I onda su došli kod mene. Sa šest ili sedam godina nema sumnje da si vrlo malo dijete.
Svako ko je tamo i siluje malo dijete na takav način – čak i ako bih ih ja zamolio. Učili su me
da bih ih trebao učiniti da se osjećaju ugodno.
Ali čak i tada nema sumnje da je počinjeno zločino.
Ali uvijek su bili muškarci koji su govorili: "Neću to učiniti. Ne mogu to učiniti."
Ali tada nisam shvatao koliko su ti ljudi već duboko indoktrinirani i da, kako kažu, treba samo jedna osoba koja
će učiniti sve, kako kažu. To je ono što oni uvijek kažu.
Uvijek sam imao osjećaj da su ljudi koji su me zlostavljali i sami bili zlostavljani u djetinjstvu
i da su to ponašanje ponavljali iz pozicije moći.
Na taj način su prevazišli vlastita osjećanja nemoći i bespomoćnosti, koja su
pretrpjeli kao posljedica vlastitog zlostavljanja.
Kroz ovaj vrlo grub čin, u kojem su se osjećali moćno. I, naravno, većina preživjelih ne postaju počinitelji.
Ali je metoda strukturirana na takav način da omogućava ili podstiče ljude koji su spremni postati
počinioci da podijele ovu ogromnu, veliku tajnu pedofilije.
Za početak, da ih sve imaš u džepu. I to se proteže na... Gareth: Da li još uvijek vidiš neke od tih ljudi koji su
te zlostavljali na televiziji ili u belgijskim novinama?
Anneke: Pogledaj. To nije bilo ograničeno na Belgiju. Bila sam žrtva trgovine ljudima u Sjedinjenim
Američkim Državama, Francuskoj, Švicarskoj i Italiji.
Znaš, sa devet godina moglo bi se reći da sam bio predan međunarodnom mrežaru koji
me je odveo u Sjedinjene Američke Države.
Ovo je bila osoba koja je bila vrlo poznata na svjetskoj sceni. Tokom tog vremena bio sam podvrgnut kontroli uma.
Proveo sam tamo godinu dana, koju sam nazvao "sjedištem moći": to je bila grupa vrlo moćnih ljudi, satanista,
uključujući slavne ličnosti, političare i kraljevske porodice.
I naravno, vi vidite te ljude, naravno da ih i dalje vidim – iako je većina mojih počinitelja sada
mrtva – jer su bili tako istaknuti. Oni su svuda.
Gareth: To mora da ti je izvanredno. Vidjeti to, znajući ko su ti ljudi zaista.
Kako je to vidjeti ih? Vjerovatno je glupo pitanje, ali mogu zamisliti 'ljutnju'.
Anneke: Da! To me navodi da ih nazovem. Što ne mogu.
To mi je vrlo jasno: ako bih to učinio, bio bih mrtav. Moja porodica bi bila ubijena. To je poruka koju sam primio.
Porodica mog glavnog počinitelja, otkrio sam da oni upravljaju svojom tajnom službom.
Čini se kao da sam ovo već doživio u određenoj mjeri.
Ovo su svi ljudi koji su se pojavili u mom životu i koji su na ovaj način obučeni.
Također sam bio obučen kao špijun. Tako sam to mogao prepoznati.
Ali poruka je bila vrlo jasna; na svoj način su mi dali do znanja da je prijetnja uvijek
bila: "Ako spomeneš ime te osobe, mrtav si."
Vjerujem da bi mnogi preživjeli poput mene bili spremni dati svoje živote za tu svrhu, ako bi to vrijedilo.
Ali uvijek moraš odvagnuti šta možeš otkriti, a šta ne možeš. To me jako ljuti.
Također me jako ljuti kako većina ljudi vjeruje u narativ da su to divni ljudi koje treba podržati kako bi ih se moglo vidjeti.
Gareth: Naravno, sjećam se; kao dijete u Ujedinjenom Kraljevstvu. Otkrivena je ogromna pedofilska mreža u Belgiji.
To je ovdje u Ujedinjenom Kraljevstvu zauzelo važne naslove.
Je li to bilo povezano s mrežom u kojoj si bio uključen? Ili je to bio samo slučaj da su ljudi malo približili istini?
Da li da im damo nekoliko manje značajnih pedofila da malo utole žeđ dok štitimo velika imena?
Anneke: Tako se na kraju i ispostavilo. Ono na što misliš postalo je poznato kao "slučaj Dutroux".
Željela bih vam pokazati svoju knjigu . U njoj pišem o slučaju Dutroux, koji je usko povezan s mojom životnom pričom.
To je u suštini ista mreža. Otkrivena je 1996. godine kada su pronađena tijela djece.
Dvoje djece je spašeno iz tamnice.
Glavar iz ove belgijske mreže počeo je otimati djecu.
To je bilo vrlo neobično; uhvaćen je.
Djeca su umrla pod njegovom skrbi – jer se većina dilerki prostitucije infiltrira u porodice, oduzme djecu i vrati ih kući.
Išao sam u školu sam, pa je bilo mnogo lakše. Nisu me tražili roditelji. Moji roditelji su bili uključeni,
kao i većina roditelja djece koja su bila korištena.
"Dutrouxov slučaj" je trebao sve uzburkati. Marc Dutroux je bio diler.
I šta se onda desilo: postalo je ogromna kontroverza – širom svijeta.
Razgovarali su o mreži, ljudi širom svijeta su o njoj pričali, a ono što se dogodilo bilo je izvanredno.
U ovom... Trebalo je osam godina da slučaj stigne na sud.
Veliki broj preživjelih istupio je kao svjedoci i dao iskaz.
To su provjerili, dvaput provjerili neki zaista dobri policajci, detektivi.
Pronašli su sličnosti, stvari koje ovi preživjeli ne bi mogli znati da nisu bili tamo.
Tada nisam bio u Belgiji. Vrlo malo sam znao o "slučaju Dutroux" prije nego što je prvi sudija,
prva osoba odgovorna za slučaj, već bio smijenjen.
Zbog navodne pristranosti, koja je tada izazvala bijele marševe.
Cijela belgijska populacija bila je u nemiru jer su djeca ubijena.
Svi su bili odjeveni u bijelo kako bi naglasili nevinost djece.
Ali osam godina kasnije, bio je ogroman, masivan, masivan pokušaj da se izbriše ovo znanje.
Sve izjave svjedoka su izbrisane; uklonjene iz predmeta.
30 osoba koje su imale neku vrstu dokaza o većoj mreži su umrle.
U slučaju su mnoge važne okolnosti bile potisnute.
Kreirana je nova datoteka koja predstavlja drugačiji slučaj.
Kada je suđenje počelo 2004. godine, bio je to samo Marc Dutroux.
A onda je tu bio još jedan čovjek koji je bio najbliži, ali je bio malo više u mreži.
To je bio Michel Nihoul. O Michel Nihoulu sam detaljno pisao u svojim memoarima.
Zato što je počelo dok sam bio tamo. Bio sam tamo od 1969. do 1974.
Pažljivo sam proučavao Michela Nihoula. Bio je neka vrsta pomagača, posrednik u svemu. Na kraju je izašao iz posla.
I Marc Dutroux je u suštini osuđen na doživotni zatvor.
U jednom trenutku je čak pobjegao iz zatvora.
Sada ga pokušavaju uhvatiti i osloboditi. To je zaista prilično nevjerovatno.
To je kao da satanisti kažu: Možemo to učiniti. Možemo pobijediti.
I... (prekinuto) Gareth: Da, to je gotovo podsmjehivanje.
Anneke: Upravo tako. Podsmjehivanje! Mislim da je to veliki ritual satanista da se podsmevaju svojim žrtvama.
Podsmevali su se svima koji... Žrtve su također ismijavane i rugale im se, kao i
preživjeli. I naravno, to se nastavlja i danas.
Gareth: Naravno. To je način da oni vrše još veću moć nad tobom i da se osjećaš bespomoćno.
Hm... Zato što si pisao o svom iskustvu, govoreći o svojim iskustvima... Javljaju li ti se onda ljudi koji su imali
slična iskustva u drugim zemljama, mrežama ili, na primjer, u Ujedinjenom Kraljevstvu ili Njemačkoj ili drugim mjestima?
Anneke: Da, hvala vam. To je u suštini ono što radim cijeli dan.
Radim s drugim preživjelima. Godine 2016. moja se priča proširila internetom poput požara.
U javnosti sam od 2013. godine. I kontaktiralo me je mnogo, mnogo drugih preživjelih.
Radim s njima. Iskusio sam iscjeljenje više od 30 godina, što se, naravno, nastavlja i danas.
Ali zbog okolnosti i načina na koji sam imao privilegiju da se zaista posvetim iscjeljenju, to dijelim.
Iako je to slučaj, također razgovaram s ljudima širom svijeta. Zapravo, više s ljudima iz zapadnog svijeta.
Mnogo radim s ljudima iz Engleske i Commonwealtha; i naravno iz Evrope, praktično iz cijele Zapadne
Evrope, i naravno iz Sjedinjenih Američkih Država.
Ova mreža ima sličnosti svuda.
Postoje neznatne razlike među djecom koja dolaze iz vojnih porodica.
Ali manipulacija sviješću je svugdje slična. Trening kontrole svijesti je svugdje sličan.
Svrha svakog djeteta varira ovisno o njihovom rangu.
To zavisi od njihovih porodica. Ali postoje velike sličnosti u načinu na koji mreža funkcioniše.
Saznao sam da se manje mreže, poput belgijske, povezuju međusobno.
Putem tajnih društava ili bilo čega drugog što postoji u njihovom gradu, oni imaju nekoliko moćnih ljudi koji potom
mogu održavati kontrolu ili ometati istrage ako je potrebno.
Tu je sudija, advokat, tu je neko... šef policije ili nešto slično.
Postoje doktori. A zatim se često povezuju s najmoćnijim ljudima na svijetu preko svoje djece.
I tako oni štite svoje položaje ili svoj ugled, ili se penju uz karijeru, šta god žele, zapravo!
Što god teže, koje god ambicije imaju.
Svakako možete nešto postići kada ste dio ove svjetske mreže. A to se postiže na štetu mnoge djece.
Gareth: Razumijem da uskoro imate radionicu pod nazivom 'Shifting the Power'. Možete li nam reći nešto više o tome?
Anneke: Da, hvala vam. To piše na mojoj web stranici.
Radio sam u zatvorima u New Yorku deset godina.
Osnovao sam neprofitnu organizaciju kako bih uveo jogu u zatvore.
Od samog početka počeo sam podučavati jogu. To je bilo u 2000-ima.
Uvijek sam koristio jogu kao metodu iscjeljivanja, ali mi je bilo vrlo teško primijeniti je zbog načina na koji se podučavala.
Zato sam oduvijek mislio: ako želiš biti pružatelj usluga, učitelj ili terapeut, postoji
način ophođenja s ljudima koji nije od pomoći.
I često sam nailazio na ovaj nekoristan stav, bilo od terapeuta, učitelja joge ili drugih.
Dakle, prošao sam kroz ove programe u zatvoru.
Radim na pronalaženju metode koja mi omogućava da budem istinski prisutan na horizontalnom nivou. Jer
smo svi pozvani da učestvujemo u ovoj strukturi moći.
Dakle, svi smo ohrabreni da steknemo diplomu i zatim preuzmemo svoju ulogu.
I u onoj mjeri u kojoj nam je potreban taj status i položaj, možemo prikriti vlastitu
traumu i smjestiti se iznad ljudi s kojima radimo.
I, naravno, mnogi terapeuti rade isto.
Po mom iskustvu, što se više specijalizuješ, to se ovo više dešava.
Dakle, stvarno je na svakom pružaocu da pogleda sebe i prouči psihologiju na koji način nesvjesno učestvuje u strukturi moći.
Kome predaješ svoju moć i na koga gledaš s visoka?
A ako možete pretpostaviti da se zaista radi o neriješenoj traumi; da kada se nekome divite i predajete svoju moć, stavljate
tu osobu na pijedestal, onda gledate autoritetsku figuru iz vlastitog djetinjstva s kojom imate neriješene probleme.
A kad gledaš nekoga odozgo i sudiš mu, projiciraš negativno.
I to ima veze s nekim dijelovima sebe koje još nisi zaista prihvatio.
Dakle, to je zaista preduvjet i apsolutni model. Ova radionica je desetosedmična online radionica za svaki razred.
I mislim da je to... Učinio sam to. Zapravo sam putovao po svijetu i podučavao određene
terapeute koji se zaista oslanjaju na ove informacije.
To ulazi duboko u dinamiku i kako su one povezane s traumom kada postavite ovo pitanje.
Zaključak Gareth: Hvala vam puno. Hvala vam puno što ste došli da nas posjetite! Bilo je fantastično
razgovarati s vama, iako je tema sama po sebi tako strašna.
Razgovarajući s tobom o tome... Ti to razotkrivaš i pomažeš drugim ljudima koji su u istoj situaciji.
I dalje na neki način djeluje ohrabrujuće. Razumiješ li na šta mislim?
Nadam se da ljudi kod kuće ne misle da pričam gluposti, ali i dalje mi je ohrabrujuće razgovarati s tobom jer si... Prošao
si kroz tako strašne stvari, ali uspijevaš sve preokrenuti.
Kao što kažeš o svojoj radionici, prebacuješ moć, i to je fantastično!
Anneke: Da, hvala vam.