Odrastao sam u Belgiji i oko šestog rođendana prodan u ubojitu pedofilsku mrežu.
Bio sam korišten u ovoj mreži pet i pol godina.
Odrasli muškarci koji su pripadali ovom ekskluzivnom klubu bili su tamo iz raznih
razloga, ali bilo je puno alkohola i puno droga.
A djeca su bila roba, najviša, najvrjednija roba, i uglavnom su se koristila za seks.
Ali bilo je i nekoliko aristokrata koji su bili članovi ovog kluba i koji su također uživali u ubijanju djece.
I onda je bio moj red. Sa jedanaest godina trebao sam biti ubijen.
Bio sam mučen jer je netko tko me neko vrijeme štitio, a zatim me jako zlostavljao, završio sa mnom.
Bio sam privezan za stol za klanje.
Bilo je crno od krvi sve djece prije mene.
Bio sam tamo nekoliko sati.
Moje tijelo je prekriveno ožiljcima. I svaki ožiljak me podsjeća na taj trenutak.
Mislio sam da će me ubiti, kao i svu djecu koja nisu bila dovoljno voljena da žive.
I ja bih također bio zaboravljen. I nisam bio spreman umrijeti.
Netko unutar ove mreže me je dovoljno volio da me spasi.
Mučenje je trajalo nekoliko sati. Bio sam u ovoj mreži pet i pol godina.
Tijekom tog razdoblja silovana sam mnogo, mnogo, mnogo puta.
Nemam ožiljke koji bi pokazali koliko puta sam silovana.
Ali sam to izračunao. Obično je bilo vikendom, cijelu noć.
I tako sam izračunao da sam bio silovan, stvarno silovan, otprilike šest sati tjedno.
1.716 sati silovanja prije nego što sam navršio dvanaest godina.
Odrastao sam uz upute koje mi je dao onaj tko me spasio.
To me je pomoglo da se klonim prostitucije i droga i da napustim zemlju, Belgiju, gdje se sve to dogodilo.
Iako nisam imala ožiljke, kao mlada odrasla osoba bila sam toliko usmjerena na to da budem seksualni objekt da sam
privlačila muškarce, a dio mene je to trebao da bi preživio.
Jer je to bio jedini način na koji sam znao da se osjećam dobro.
I kao mlada žena tretirana sam tako nepoštivo i toliko su me iskorištavali.
A ipak su svi bili tako brzi da me okrive. Zbog toga što sam bila promiskuitetna .
Jeftina, kao što je rečeno, kurva. Sve te stvari, sva ta epiteta, tako su me brzo osudile.
I onda, dok sam se oporavljao, shvatio sam da ne, moram se izvući iz tog obrasca u kojem sam bio
zaglavljen i u kojem mi je trebala seksualna pažnja.
Moram se od toga osloboditi i odbiti dopustiti da me se više objektificira. Težim tome da postanem oslobođena žena.
I tako, desetljeće za desetljećem, radio sam na tome da osjetim svu bol onoga što mi je učinjeno,
svu izdaju mojih roditelja, to što su me prodali.
Djeca su najranjiviji članovi naše populacije. Stoga stvorimo društvo u kojem su djeca
sigurna i u kojem imaju zajednicu oko sebe.
Svako dijete zaslužuje sigurnost. Nijedno dijete ne zaslužuje ono što sam ja prošao i što milijuni djece prolaze svakoga dana.
Ali nažalost, to je dio trenutnog sustava.
Kao žene, imamo toliko potencijala da uistinu suosjećamo sa svime što moramo podnijeti kao žene.
To nam daje više snage nego ikome drugome. Sva bol iza sve nemoći i poniženja, stvarno osjećajući ono što
mi je učinjeno, stvarno shvaćajući da to nisam bio ja.
Da se na kraju dana osjećam dobro.
Bio sam dijete. Napravili su me žrtvom. Nije bila moja krivnja.
Možete saznati više o Anneke Lucas u sljedećem intervjuu.
Uvod Gareth: Naša sljedeća gošća pridružuje nam se iz New Yorka. Anneke Lucas je kao dijete prodana od strane svoje
majke kao seksualna robinja pedofilskoj mreži u Belgiji.
Anneke su stariji muškarci svakodnevno silovali dok nije napunila 11 godina.
Mnogi od njih bili su istaknuti belgijski političari. Sa 11 godina smatrana je da mreži
više nije korisna i gotovo do smrti je mučena.
Spasio ju je čovjek koji je pregovarao s političarima odgovornima za mrežu.
Intervju Gareth: Anneke, hvala ti puno što si razgovarala s nama. Prva stvar koja me je zaista
dirnula bila je činjenica da te je prodala tvoja majka.
Kao otac, teško sam shvaćao poantu toga. Kako se nosiš s tim?
Anneke: To je doživotan proces. Jer je, naravno, moja majka bila osoba najbliža meni.
Mislim da smo svi prije svega primarni njegovatelji. Također je bila sama i imala me.
A onda – znaš, moja majka nije bila dobro; moglo bi se reći da je bila mentalno bolesna, što nikada nije bilo dijagnosticirano.
Opisao bih je kao psihopatkinju; na način koji se ponekad događa kod žena.
Stoga je bila izuzetno pokorna prema svim muškarcima.
Ponašala se kao petogodišnjakinja, bizarno koketna, seksualizirana djevojčica – prema svim muškarcima.
Ona se vrlo lako predala. Mislim da sam bio njezin odraz.
I bilo je vrlo teško biti u njihovoj blizini jer za mene nikada nije bilo mjesta. Bila je to potpuna projekcija.
Bila sam ili neka slaba, neupadljiva, neprivlačna djevojčica koja joj je bila mala
pomoćnica i tada sam bila dobra, ili sam bila zao.
Ali pravo pitanje koje si postavljate jest: "Kako itko može učiniti takvu stvar? Kako
odrasli u ovoj mreži mogu to učiniti djeci?"
Mnogi od njih bili su roditelji. I mnogi od njih, siguran sam, bili su i incestni roditelji.
Pa, stvar je bila u tome da se moja majka emocionalno nije razvijala otkako je imala
oko pet godina. Tada je njezina majka umrla.
Došla je iz mjesta teške traume, koja se – moram pretpostaviti – dogodila u Belgiji 1939. godine, u
gradu koji je tijekom rata često bio bombardiran.
Njezin je otac bio ratni zarobljenik u koncentracijskom logoru.
Znaš, mislim da je bilo vrlo teško zbog smrti njezine majke i drugih smrti u obitelji.
Nakon rata bilo je malo resursa za pomoć ljudima da se oporave od traume. Zato su je prebacivali po belgijskoj provinciji, potpuno
su je prebacivali. Možda su ljudi mislili da je pomalo seksualna jer je to bila vrlo katolička zajednica, ali
su je prebacivali. A ja sam bio njezina glavna žrtva.
Gareth: Tako je teško razumjeti taj način razmišljanja o prodaji vlastitog djeteta. Ali i ljude koji su sposobni to učiniti.
Vrlo je teško sve to shvatiti. Da su ljudi sposobni učiniti nešto tako strašno.
Koliko si imao godina kad si shvatio opseg zla?
Jer je to nešto s čime se dijete nikada, nikada ne bi smjelo suočiti, ni u najmanjoj mjeri.
Anneke: Tako je! Pa, mreža je vrlo zlokobna. A ja sam – kao što si rekao u uvodu – stvarno bila u
belgijskoj mreži koja je djelovala poput mafije.
Ali njime je tada rukovodio ministar obrane.
Bio je političar čija je karijera bila meteorska. Dva puta je bio premijer Belgije: Paul
Vanden Boeynants. Spomenuo sam ga u svojoj knjizi.
Bilo je stvarno povezano s... bila je to lokalna mreža; belgijska mreža.
Kao što znate, Belgija je mala zemlja. Bila je to mala mreža.
Ali su kroz satanizam bili povezani s drugim, višim rangiranim satanistima i uvijek su koristili djecu kao robu.
Iskorištavan sam od svoje šeste godine, kada sam prvi put bio prodan.
Kasnio sam, jer se djeca iz sotonističkih obitelji obično zlostavljaju mnogo ranije.
Dakle, sa šest godina stavljen sam u mrežu i zlostavljan sam u Belgiji.
Bilo od strane određenih plemića koji su bili izuzetno nasilni i sadistički te koji nisu imali nikakvih skrupula ubijati djecu.
Dakle, stvarno nema razloga zašto sam preživio.
A onda, s devet godina... u tim ranim godinama često su me zlostavljali muškarci koji su bili indoktrinirani u taj sustav.
To je doista bio sustav ucjenjivanja. U kojem su ih prvo uparili s mladom djevojkom od oko 14 ili 15 godina.
Možda su im rekli da je to starije. To je snimljeno na traci. Tada je počelo ucjenjivanje.
I onda su došli k meni. Sa šest ili sedam godina nema sumnje da si vrlo malo dijete.
Svatko tko je tamo i siluje tako malo dijete – čak i ako bih ga zamolio. Učili su me da
bih ih trebao učiniti da se osjećaju ugodno.
Ali čak i tada nema sumnje da je počinjen zločin.
Ali uvijek su postojali muškarci koji su govorili: "Neću to učiniti. Ne mogu to učiniti."
Ali tada nisam shvatio koliko su ti ljudi već duboko indoktrinirani i da, kako kažu, treba samo jedna osoba koja
će učiniti sve, kako kažu. To je ono što oni uvijek kažu.
Uvijek sam imao osjećaj da su ljudi koji su me zlostavljali i sami bili zlostavljani u djetinjstvu
i da su to ponašanje ponavljali iz pozicije moći.
Na taj su način prevladali vlastita osjećanja nemoći i bespomoćnosti, koja su
pretrpjeli kao posljedica vlastitog zlostavljanja.
Kroz ovaj vrlo grub čin, u kojem su se osjećali moćno. I, naravno, većina preživjelih sama ne postane počiniteljima.
Ali je metoda strukturirana na takav način da omogućuje ili potiče ljude koji su spremni postati
počinitelji da podijele ovu ogromnu, veliku tajnu pedofilije.
Za početak, da ih sve imaš u džepu. I to se proteže na... Gareth: Vidite li još uvijek neke od tih ljudi koji su
vas zlostavljali na televiziji ili u belgijskim novinama?
Anneke: Pogledaj. Nije bilo ograničeno na Belgiju. Bila sam žrtva trgovine ljudima u Sjedinjenim
Američkim Državama, Francuskoj, Švicarskoj i Italiji.
Znaš, sa devet godina moglo bi se reći da sam bio predan međunarodnom mrežaru koji me odveo u Sjedinjene Američke Države.
Ovo je bila osoba koja je bila vrlo poznata na svjetskoj sceni. Tijekom tog razdoblja bio sam podvrgnut kontroli uma.
Tamo sam proveo godinu dana, koju sam nazvao "središtem moći": to je bila skupina vrlo moćnih ljudi, satanista,
uključujući slavne osobe, političare i kraljevske obitelji.
I naravno, vi vidite te ljude, naravno da ih i dalje vidim – iako je većina mojih počinitelja sada
mrtva – jer su bili tako istaknuti. Oni su svugdje.
Gareth: To mora biti izvanredno za tebe. Vidjeti to, znajući tko su ti ljudi zapravo.
Kako je to vidjeti ih? Vjerojatno je glupo pitanje, ali mogao bih zamisliti 'ljutnju'.
Anneke: Da! To me navodi da ih nazovem. Što ne mogu učiniti.
To mi je vrlo jasno: da sam to učinio, bio bih mrtav. Moja bi obitelj bila ubijena. To je poruka koju sam primio.
Obitelj mog glavnog počinitelja—otkrio sam da imaju vlastitu tajnu službu.
Čini se kao da sam ovo već doživio u određenoj mjeri.
Ovo su svi ljudi koji su se pojavili u mom životu i koji su na ovaj način obučeni.
Također sam bio obučen kao špijun. Tako sam to mogao prepoznati.
Ali poruka je bila vrlo jasna; na svoj su način dali do znanja da je prijetnja uvijek
bila: "Ako spomeneš ime te osobe, mrtav si."
Vjerujem da bi mnogi preživjeli poput mene bili spremni dati svoje živote za tu svrhu ako bi to vrijedilo.
Ali uvijek moraš odvagnuti što možeš otkriti, a što ne možeš. To me jako ljuti.
Također me jako ljuti kako većina ljudi vjeruje u narativ da su to divni ljudi koje treba podržati kako bi ih se vidjelo.
Gareth: Naravno, sjećam se; kao dijete u Ujedinjenom Kraljevstvu. Otkrivena je ogromna pedofilska mreža u Belgiji.
To je ovdje u Ujedinjenom Kraljevstvu izazvalo važne naslove.
Je li to bilo povezano s mrežom u kojoj si sudjelovao? Ili je to bio samo slučaj da su ljudi malo približili istini?
Hoćemo li im dati nekoliko manje značajnih pedofila da malo utole žeđ dok mi štitimo velika imena?
Anneke: Tako se na kraju i ispostavilo. Ono na što se pozivaš postalo je poznato kao "slučaj Dutroux".
Željela bih vam pokazati svoju knjigu . U njoj pišem o slučaju Dutroux, koji je usko povezan s mojom životnom pričom.
To je u suštini ista mreža. Otkrivena je 1996. godine kada su pronađena tijela djece.
Dvoje djece spašeno je iz tamnice.
Glavar belgijske mreže počeo je otimati djecu.
To je bilo vrlo neobično; uhvaćen je.
Djeca su umrla pod njegovom skrbi – jer većina proxeneta infiltrira obitelji, oduzima djecu i vraća ih kući.
Išao sam u školu sam, pa je bilo puno lakše. Nisu me tražili roditelji. Moji su roditelji bili uključeni,
kao i većina roditelja djece koja su bila korištena.
"Dutrouxov slučaj" je trebao sve ovo uznemiriti. Marc Dutroux je bio proxeneta.
I što se tada dogodilo: postalo je ogromna kontroverza – širom svijeta.
Razgovarali su o mreži, ljudi diljem svijeta su o njoj govorili, a ono što se dogodilo bilo je izvanredno.
U ovom... Trebalo je osam godina da slučaj stigne na sud.
Veliki broj preživjelih istupio je kao svjedoci i dao iskaz.
To su provjerili i dvaput provjerili neki stvarno dobri policajci, detektivi.
Pronašli su sličnosti, stvari koje ti preživjeli ne bi mogli znati da nisu bili tamo.
U to vrijeme nisam bio u Belgiji. O "slučaju Dutroux" znao sam vrlo malo prije nego što je prvi sudac,
prva osoba odgovorna za slučaj, već bio smijenjen.
Zbog navodne pristranosti, koja je tada potaknula bijele marševe.
Cijelo belgijsko stanovništvo bilo je u nemiru jer su djeca ubijena.
Svi su bili odjeveni u bijelo kako bi naglasili nevinost djece.
Ali osam godina kasnije, bio je ogroman, masivan, masivan pokušaj da se iskorijeni to znanje.
Sve izjave svjedoka su izbrisane; uklonjene iz predmeta.
30 osoba koje su imale neku vrstu dokaza o većoj mreži umrlo je.
U slučaju su mnoge važne okolnosti bile potisnute.
Stvorena je nova datoteka koja predstavlja drugačiji slučaj.
Kad je suđenje počelo 2004. godine, bio je to samo Marc Dutroux.
A onda je tu bio još jedan čovjek koji je bio najbliži, ali je bio malo više u mreži.
To je bio Michel Nihoul. O Michel Nihoulu sam detaljno pisao u svojim memoarima.
Jer je počelo dok sam bio tamo. Bio sam tamo od 1969. do 1974.
Pažljivo sam proučavao Michela Nihoula. Bio je svojevrsni pomagač, posrednik u svemu. Na kraju je izašao iz posla.
I Marc Dutroux je u suštini osuđen na doživotni zatvor.
U jednom trenutku čak je pobjegao iz zatvora.
Sada ga pokušavaju uhvatiti i osloboditi. To je zaista prilično nevjerojatno.
To je kao da satanisti kažu: Možemo to učiniti. Možemo pobijediti.
I... (prekinuto) Gareth: Da, to je gotovo podsmjehivanje.
Anneke: Upravo tako. Podsmevanje! Mislim da je to veliki ritual satanista da se podsmevaju svojim žrtvama.
Podsmevali su se svima koji... Žrtve su također ismijavane i rugane, kao i preživjeli. I naravno, to se nastavlja i danas.
Gareth: Naravno. To je način da oni vrše još veću moć nad tobom i da se osjećaš bespomoćno.
Hm... Zato što si pisao o svom iskustvu i pričao o svojim iskustvima... Javljaju li ti se onda ljudi koji su imali
slična iskustva u drugim zemljama, mrežama ili, na primjer, u Ujedinjenom Kraljevstvu, Njemačkoj ili drugim mjestima?
Anneke: Da, hvala. To je u osnovi ono što radim cijeli dan.
Radim s drugim preživjelima. Godine 2016. moja se priča proširila internetom poput požara.
U javnosti sam od 2013. godine. I kontaktiralo me je mnogo, mnogo drugih preživjelih.
Radim s njima. Iskusavam iscjeljenje više od 30 godina, što se, naravno, nastavlja i danas.
Ali zbog okolnosti i načina na koji sam imao privilegiju zaista se usredotočiti na iscjeljenje, to dijelim.
Iako je to slučaj, također razgovaram s ljudima diljem svijeta. Zapravo, više s ljudima iz zapadnog svijeta.
Mnogo radim s ljudima iz Engleske i Commonwealtha; i naravno iz Europe, gotovo cijele Zapadne
Europe, i naravno iz Sjedinjenih Američkih Država.
Ova mreža ima sličnosti posvuda.
Postoje neznatne razlike među djecom koja potječu iz vojnih obitelji.
Ali manipulacija sviješću je svugdje slična. Obuka u kontroli svijesti je svugdje slična.
Svrha svakog djeteta razlikuje se ovisno o njihovom rangu.
To ovisi o njihovim obiteljima. Ali postoje velike sličnosti u načinu na koji mreža funkcionira.
Saznao sam da se manje mreže, poput belgijske, međusobno povezuju.
Putem tajnih društava ili bilo čega drugog što postoji u njihovom gradu, imaju nekoliko moćnih ljudi koji potom mogu
održavati kontrolu ili, ako je potrebno, ometati istrage.
Tu je sudac, odvjetnik, tu je netko... načelnik policije ili nešto slično.
Postoje liječnici. A zatim se često povezuju s najmoćnijim ljudima na svijetu preko svoje djece.
I tako štite svoje položaje ili svoj ugled, ili se penju uz karijeru, što god žele, zapravo!
Što god teže, koje god ambicije imaju.
Svakako možete nešto postići kada ste dio ove svjetske mreže. A to se postiže na štetu mnoge djece.
Gareth: Razumijem da uskoro imate radionicu pod nazivom 'Shifting the Power'. Možete li nam reći nešto o tome?
Anneke: Da, hvala. To piše na mojoj web stranici.
Radio sam u zatvorima u New Yorku deset godina.
Osnovao sam neprofitnu organizaciju kako bih uveo jogu u zatvore.
Od samog početka počeo sam podučavati jogu. To je bilo u 2000-ima.
Uvijek sam koristio jogu kao metodu iscjeljivanja, ali mi je bilo vrlo teško primijeniti je zbog načina na koji se podučavala.
Zato sam oduvijek mislio: ako želiš biti pružatelj usluga, učitelj ili terapeut, postoji
način ophođenja s ljudima koji nije koristan.
I često sam se susretao s ovim nekorisnim stavom, bilo od terapeuta, učitelja joge ili drugih.
Dakle, prolazio sam kroz te programe u zatvoru.
Radim na pronalaženju metode koja mi omogućuje da budem istinski prisutan na horizontalnoj razini. Jer
smo svi pozvani sudjelovati u ovoj strukturi moći.
Dakle, svi smo potaknuti da steknemo diplomu i zatim preuzmemo svoju ulogu.
I u mjeri u kojoj nam je potreban taj status i položaj, možemo prikriti vlastitu traumu
i smjestiti se iznad ljudi s kojima radimo.
I, naravno, mnogi terapeuti čine isto.
Po mom iskustvu, što se više specijalizirate, to se to više događa.
Dakle, stvarno je na svakom pružatelju da pogleda sebe i prouči psihologiju vlastitog nesvjesnog sudjelovanja u strukturi moći.
Kome predaješ svoju moć i koga gledaš s visoka?
A ako možete pretpostaviti da se zaista radi o neriješenoj traumi; da kad se nekome divite i predajete svoju moć,
stavljate tu osobu na postolje, onda gledate autoritetsku figuru iz vlastitog djetinjstva s kojom imate neriješene probleme.
A kad gledaš nekoga odozgo i sudiš mu, projiciraš negativno.
I to ima veze s nekim dijelovima sebe koje još nisi istinski prihvatio.
Dakle, to je zaista preduvjet i apsolutni model. Ova radionica je desetotjedna online radionica za svaki razred.
I mislim da je to... Učinio sam to. Zapravo sam putovao po svijetu i podučavao određene
terapeute koji se zaista oslanjaju na ove informacije.
To ulazi duboko u dinamiku i kako su one povezane s traumom kad postavite ovo pitanje.
Zaključak Gareth: Hvala vam puno. Hvala vam puno što ste došli k nama! Bilo je fantastično
razgovarati s vama, iako je tema toliko strašna.
Razgovarajući s tobom o tome... Otkrivaš to i pomažeš drugim ljudima koji su u istoj situaciji.
I dalje na neki način djeluje ohrabrujuće. Razumiješ li što mislim?
Nadam se da ljudi kod kuće ne misle da pričam gluposti, ali i dalje mi je ohrabrujuće razgovarati s tobom jer si... Prošao
si kroz tako strašne stvari, ali uspijevaš sve preokrenuti.
Kao što kažeš o svojoj radionici, prebacuješ moć, i to je fantastično!
Anneke: Da, hvala.