Vyrastal som v Belgicku a okolo svojich šiestich narodenín som bol predaný do vražednej pedofilnej siete.
V tejto sieti som pracoval päť a pol roka.
Dospelí muži, ktorí patrili do tohto exkluzívneho klubu, tam boli z rôznych dôvodov, ale bolo tam veľa alkoholu, veľa drog.
A deti boli tovarom, najvyšším, najcennejším tovarom a využívali sa najmä na sex.
V tomto klube však bolo aj niekoľko aristokratov, ktorí tiež radi zabíjali deti.
A potom som bol na rade ja. Mal som byť zabitý vo veku jedenásť rokov.
Trápila som sa, pretože niekto, kto ma istý čas chránil a potom veľmi zneužíval, so mnou skončil.
Bol som pripútaný k jatočnej lavici.
Bola čierna od krvi všetkých detí predo mnou.
Bol som tam niekoľko hodín.
Moje telo je plné jaziev. A každá jazva mi pripomína tento okamih.
Myslel som si, že ma zabijú ako všetky deti, ktoré neboli dostatočne milované, aby mohli žiť.
A aj na mňa by sa zabudlo. A ja som nebol pripravený zomrieť.
Niekto z tejto siete ma miloval natoľko, že ma zachránil.
Mučenie trvalo niekoľko hodín. V tejto sieti som bol päť a pol roka.
Počas tohto obdobia som bola znásilnená mnoho, mnoho, mnohokrát.
Nemám žiadne jazvy, ktoré by dokazovali, ako často som bola znásilnená.
Ale ja som si to spočítal. Zvyčajne to bolo cez víkend, na celú noc.
A tak som zistil, že som bol znásilňovaný, naozaj znásilňovaný, asi šesť hodín týždenne.
1 716 hodín znásilnenia ešte predtým, ako som dovŕšila dvanásty rok života.
Vyrastal som s pokynmi, ktoré mi dal človek, ktorý ma zachránil.
Vďaka tomu som sa vyhol prostitúcii a drogám a dostal som sa z krajiny, z Belgicka, kde sa to všetko stalo.
Aj keď som nemala jazvy, ako mladá som bola stvorená na to, aby som bola sexuálnym objektom,
priťahovala som mužov a časť mňa to potrebovala k životu.
Pretože to bol jediný spôsob, ako sa cítiť dobre.
A ako k mladej žene sa ku mne správali tak neúctivo a tak ma využívali.
A predsa ma všetci chceli obviniť. To, že som promiskuitný .
Lacný, ako sa hovorí, kurva. Všetky tieto veci, všetky tieto epitetá ma tak rýchlo odsúdili.
A potom, keď som sa liečil, som si uvedomil, že sa musím vymaniť z tohto vzorca, v ktorom potrebujem sexuálnu pozornosť.
Musím sa od toho oslobodiť a prestať sa stávať objektom. Chcem sa stať oslobodenou ženou.
A tak som desaťročie za desaťročím pracoval na tom, aby som pocítil všetku bolesť z toho, čo mi
urobili, všetku zradu z toho, že ma rodičia predali.
Deti sú najzraniteľnejšími členmi našej populácie. Vytvorme preto spoločnosť, v ktorej budú deti v
bezpečí a v ktorej budú mať okolo seba spoločenstvo.
Každé dieťa si zaslúži bezpečnosť. Žiadne dieťa si nezaslúži to, čím som si prešla ja a čím si denne prechádzajú milióny detí.
To je, žiaľ, súčasťou súčasného systému.
Ako ženy máme toľko potenciálu byť skutočne emancipované, vcítiť sa do všetkého, čo musíme ako ženy znášať.
To nám dáva viac sily ako komukoľvek inému. Všetka bolesť, ktorá sa skrýva za všetkou bezmocnosťou a ponížením, naozaj cítiť,
čo mi bolo spôsobené, naozaj pochopiť, že som to nebol ja.
Aby som sa na konci dňa cítil dobre.
Bol som dieťa. Bol som obeťou. Nebola to moja vina.
Viac o Anneke Lucas sa dozviete v nasledujúcom rozhovore.
Úvod Gareth: Náš ďalší hosť prichádza z New Yorku. Anneke Lucasovú predala jej matka ako detskú
sexuálnu otrokyňu do pedofilnej siete v Belgicku.
Anneke bola do svojich 11 rokov denne znásilňovaná staršími mužmi.
Mnohí z nich boli významní belgickí politici. V 11 rokoch ju už nepovažovali za užitočnú pre sieť a takmer ju umučili na smrť.
Pred smrťou ju zachránil muž, ktorý vyjednával s politikmi zodpovednými za sieť.
Rozhovor Gareth: Anneke, ďakujeme ti za rozhovor. Prvá vec, ktorá sa ma naozaj dotkla, bola skutočnosť, že vás predala vaša mama.
Ako otec som mal problém uvedomiť si jej význam. Ako ste to spracovali?
Anneke: Je to celoživotný proces. Pretože, samozrejme, moja mama je človek, ktorý mi bol najbližší.
Myslím si, že všetci sme v prvom rade primárnymi opatrovateľmi. Aj ona bola sama a mala ma.
A potom - viete, moja mama nebola v poriadku, dalo by sa povedať, že bola duševne chorá, čo nikdy nebolo diagnostikované.
Opísal by som ju ako psychopatku, čo sa niekedy stáva u žien.
Ako taká bola mimoriadne pochlebovačná voči všetkým mužom.
Správala sa ako päťročné, bizarne koketné, sexualizované dievčatko - voči všetkým mužom.
Veľmi ľahko sa podriadila. Myslím, že som bol jej odrazom.
A bolo veľmi ťažké byť v jej blízkosti, pretože pre mňa nikdy nebolo miesto. Bola to úplná projekcia.
Buď som bola nejaké slabé, nevýrazné, škaredé dievčatko, ktoré bolo ich malým pomocníkom, a potom som bola dobrá, alebo zlá.
Ale skutočná otázka, ktorú si musíte položiť, znie: "Ako to niekto môže urobiť? Ako to môžu dospelí v tejto sieti robiť deťom?"
Mnohí z nich boli rodičia. A som si istý, že mnohí z nich boli aj incestní rodičia.
No bolo to tak, že moja mama sa citovo nevyvíjala asi od svojich piatich rokov. Bolo to v čase, keď jej zomrela mama.
Pochádza z obrovskej traumy, ktorá sa odohrala - musím sa domnievať - v Belgicku v roku 1939; v
meste, ktoré bolo počas vojny často bombardované.
Jej otec bol vojnovým zajatcom v koncentračnom tábore.
Myslím, že to bolo veľmi ťažké, keď jej zomrela mama a ďalšie úmrtia v rodine.
Po vojne bolo k dispozícii len málo zdrojov, aby sa ľudia mohli zotaviť z traumy. Takže ju v belgickej provincii odovzdávali
ďalej, úplne ju odovzdali. Možno si ľudia mysleli, že je trochu sexuálna, pretože to bola veľmi katolícka
komunita, ale odovzdávala sa. A ja som bol jej hlavnou obeťou.
Gareth: Je tak ťažké pochopiť toto myslenie, keď tam predávate vlastné dieťa. Ale aj ľudí, ktorí sú toho schopní.
Je veľmi ťažké nájsť cestu. Že sú ľudia schopní urobiť niečo také zlé.
Koľko rokov ste mali, keď ste si uvedomili rozsah zla?
Pretože to je niečo, s čím by sa dieťa nikdy nemalo stretnúť.
Anneke: Správne! No, sieť je veľmi zlovestná. A ja som bola - ako ste povedali v úvode -
naozaj v belgickej sieti, ktorá fungovala ako mafia.
Viedol ju však vtedajší minister obrany.
Išlo o politika, ktorý mal raketovú kariéru. Bol dvakrát predsedom vlády Belgicka: Paul
Vanden Boeynants. Spomínal som ho vo svojej knihe.
Bola skutočne prepojená s..., bola to miestna sieť, belgická sieť.
Ako viete, Belgicko je malá krajina. Bola to malá sieť.
Prostredníctvom satanizmu však boli prepojení s inými, vyššie postavenými satanistami a deti vždy využívali ako tovar.
Bola som zneužívaná od svojich šiestich rokov, keď som sa prvýkrát stala obeťou obchodovania s ľuďmi.
Prišiel som neskoro, pretože deti zo satanistických rodín sú zvyčajne zneužívané oveľa skôr.
V šiestich rokoch som bol zaradený do siete a v Belgicku som bol zneužívaný.
Buď niektorými šľachticmi, ktorí boli extrémne násilnícki a sadistickí a neštítili sa zabíjať deti.
Takže naozaj nie je dôvod, prečo som to prežil.
A potom, keď som mal deväť rokov... v tých prvých rokoch som bol často zneužívaný
mužmi, ktorí boli indoktrinovaní týmto systémom.
V skutočnosti to bol systém vydierania. Najskôr ich spájali s mladým dievčaťom, ktoré malo asi 14 alebo 15 rokov.
Možno im povedali, že je starší. To bolo zaznamenané na páske. Vtedy sa začalo vydieranie.
A potom prišli za mnou. Vo veku 6 alebo 7 rokov je to bezpochyby veľmi malé dieťa.
Každý, kto je tam a takto znásilní malé dieťa - aj keby som ho o to požiadal. Bol som naučený, aby som im robil pohodlie.
Ale ani vtedy nie je pochýb o tom, že bol spáchaný trestný čin.
Ale vždy sa našli muži, ktorí povedali: "Ja to neurobím. Nemôžem to urobiť."
Vtedy som si však neuvedomil, ako hlboko boli títo muži už indoktrinovaní a že, ako sa
hovorí, na všetko treba muža. To sa vždy hovorí.
Vždy som mal pocit, že ľudia, ktorí ma zneužívali, boli sami zneužívaní ako deti a že to opakovali z pozície moci.
Týmto spôsobom sa vyrovnávali s vlastnými pocitmi bezmocnosti a bezradnosti, ktoré utrpeli v dôsledku vlastného zneužívania.
Prostredníctvom tohto veľmi hrubého činu, pri ktorom sa cítili skvele v pozícii moci. A samozrejme,
väčšina tých, ktorí prežili, sa nestala zločincami.
Ale táto metóda je taká, že umožňuje alebo nabáda ľudí, ktorí sú pripravení stať sa páchateľmi, aby sa
podelili o toto obrovské, obrovské tajomstvo pedofílie.
Na úvod, aby som ich mal všetky vo vrecku. A to sa týka... Gareth: Stále vidíte v televízii alebo v novinách
niektorých z tých ľudí v Belgicku, ktorí vás zneužívali?
Anneke: Pozri. Nebolo to obmedzené len na Belgicko. Obchodovali so mnou v Spojených štátoch, Francúzsku, Švajčiarsku, Taliansku.
Dá sa povedať, že vo veku 9 rokov som sa dostal do medzinárodnej siete, ktorá ma vzala do Spojených štátov.
Bol to človek, ktorý je na svetovej scéne veľmi známy. Počas tohto obdobia som bol manipulovaný vo svojom vedomí.
Strávil som tam rok, čo som nazval "sídlom moci": Bola to skupina veľmi vplyvných ľudí,
satanistov, vrátane celebrít, politikov, kráľovských rodín.
A samozrejme, že vidíte týchto ľudí, samozrejme, že ich stále vidím - aj keď väčšina mojich páchateľov
je už mŕtva - pretože boli takí významní. Sú všade.
Gareth: To musí byť pre teba výnimočné. Vidieť to s tvojimi vedomosťami o tom, kto títo ľudia naozaj sú.
Aký je to pocit ich vidieť? Je to asi hlúpa otázka, ale viem si predstaviť "hnev".
Anneke: Áno! Chce sa mi ich pomenovať. Čo je niečo, čo nemôžem urobiť.
Je mi to úplne jasné: keby som to urobil, bol by som mŕtvy. Moja rodina by bola mŕtva. To je správa, ktorú som dostal.
Zistil som, že rodina môjho hlavného páchateľa vedie vlastnú tajnú službu.
Zdá sa, že som to už trochu zažil.
To sú všetci ľudia, ktorí sa objavili v mojom živote a ktorí boli takto vyškolení.
Bol som vycvičený ako špión. Takže som to dokázal rozpoznať.
Ale odkaz bol veľmi jasný, svojím spôsobom mi dali najavo, že hrozba vždy znie: "Ak vyslovíš meno tejto osoby, si mŕtvy.
A myslím si, že mnohí preživší ako ja by boli ochotní za túto vec položiť život, ak by to stálo za to.
Vždy však musíte zvážiť, čo môžete a čo nemôžete zverejniť. To ma veľmi hnevá.
Tiež ma veľmi hnevá, ako väčšina ľudí verí rozprávaniu, že sú to úžasní ľudia, ktorých treba obhajovať, aby ich bolo vidieť.
Gareth: Samozrejme, pamätám si to; ako dieťa v Spojenom kráľovstve. V Belgicku bola odhalená obrovská pedofilná sieť.
V Spojenom kráľovstve sa to dostalo na titulné stránky novín.
Súviselo to so sieťou, v ktorej ste boli? Alebo to bol len prípad, keď sa ľudia trochu priblížili k pravde?
Dáme im niekoľko menších pedofilov, aby trochu uhasili svoj smäd, zatiaľ čo budeme chrániť veľké mená?
Anneke: Presne to sa nakoniec stalo. To, na čo sa odvolávate, sa stalo známym ako "prípad Dutroux".
Chcela by som ukázať svoju knihu . Píšem v nej o "prípade Dutroux". Veľmi úzko súvisí s mojím životným príbehom.
V podstate ide o tú istú sieť. Dozvedeli sme sa o nej v roku 1996, keď boli objavené telá detí.
Dve deti boli zachránené zo žalára.
Pasák z tejto belgickej siete začal unášať deti.
To bolo veľmi nezvyčajné, bol pristihnutý.
Deti v jeho starostlivosti zomierali - pretože väčšina pasákov sa infiltruje do rodín, berie deti a vracia ich domov.
Sám som chodil do školy, takže to bolo oveľa jednoduchšie. Nehľadali ma rodičia. Moji rodičia
sa angažovali, ako väčšina rodičov týraných detí.
"Prípad Dutroux" mal vyvolať rozruch. Marc Dutroux bol pasák.
A čo sa stalo potom: stal sa z toho veľmi veľký spor - celosvetový.
Hovorili o sieti, hovorili o nej ľudia na celom svete a to, čo sa stalo, bolo výnimočné.
V tomto prípade trvalo 8 rokov, kým sa prípad dostal na súd.
Viacerí pozostalí sa prihlásili ako svedkovia a vypovedali.
To preverili, dvakrát preverili, naozaj dobrí policajti, kriminálni vyšetrovatelia.
Našli podobnosti, veci, ktoré títo preživší nemohli vedieť, keby tam neboli.
V tom čase som nebol v Belgicku. O "prípade Dutroux" som sotva niečo vedel, kým už bol odvolaný
prvý sudca, prvá osoba zodpovedná za tento prípad.
Kvôli údajnej zaujatosti, ktorá vtedy vyvolala pochody bielych.
Celé belgické obyvateľstvo bolo v rozruchu, pretože medzi obeťami boli aj deti.
Všetci boli oblečení v bielom, aby zdôraznili nevinnosť detí.
O osem rokov neskôr však došlo k obrovskému, masívnemu, masívnemu pokusu o vymazanie týchto poznatkov.
Všetky výpovede svedkov boli zrušené; vyradené z prípadu.
Zomrelo 30 ľudí, ktorí mali nejakú formu dôkazov týkajúcich sa širšej siete.
Mnohé dôležité okolnosti boli z prípadu vylúčené.
Bol vytvorený nový súbor, ktorý predstavuje iný prípad.
Keď sa v roku 2004 začal súdny proces, bol v ňom len Marc Dutroux.
A potom tu bola ďalšia osoba, ktorá bola najbližšie, ale ktorá bola v sieti trochu vyššie.
Bol to Michel Nihoul. O Michelovi Nihoulovi som podrobne písal vo svojich pamätiach.
Pretože sa to začalo, keď som tam bol. Bol som tam v rokoch 1969-74.
S Michelom Nihoulom som strávil veľa času. Bol akýmsi poskokom, sprostredkovateľom všetkého. Nakoniec v tomto prípade vypadol.
Marc Dutroux bol v podstate odsúdený na doživotie.
V istom momente dokonca utiekol z väzenia.
Teraz sa ho snažia chytiť a oslobodiť. Je to naozaj úžasné.
Je to ako so satanistami, ktorí hovoria: My to dokážeme. Môžeme vyhrať.
A... (je prerušený) Gareth: Áno, to je takmer výsmech.
Anneke: Presne tak. Výsmech! Myslím, že to je veľký rituál satanistov, keď sa vysmievajú obetiam.
Posmievanie sa každému, kto... Obete boli tiež, tí, ktorí prežili, boli tiež extrémne vysmievaní a
zosmiešňovaní. A samozrejme to pokračuje ďalej a ďalej.
Gareth: Samozrejme. Je to pre nich spôsob, ako nad tebou získať ešte väčšiu moc a prinútiť ťa cítiť sa bezmocný.
Hm... Pretože ste písali o svojich skúsenostiach, hovorte o svojich skúsenostiach.... Kontaktujú vás potom ľudia, ktorí
majú podobné skúsenosti v iných krajinách, sieťach, alebo napríklad v Spojenom kráľovstve, v Nemecku či na iných miestach?
Anneke: Áno, ďakujem. To je to, čo v podstate robím celý deň.
Spolupracujem s ďalšími ľuďmi, ktorí prežili. V roku 2016 sa môj príbeh rozšíril na internete ako lesný požiar.
Na verejnosti som od roku 2013. A kontaktovalo ma mnoho ďalších ľudí, ktorí prežili.
Spolupracujem s nimi. Mám za sebou viac ako 30 rokov liečenia, ktoré samozrejme pokračuje dodnes.
Ale vzhľadom na okolnosti a spôsob, akým som mal tú česť sa skutočne sústrediť na uzdravenie, sa o to delím.
Aj keď je to tak, hovorím s ľuďmi po celom svete. Vlastne je to skôr západný svet.
Veľa pracujem s ľuďmi z Anglicka a Spoločenstva národov a samozrejme z Európy, takmer z celej
západnej Európy a samozrejme zo Spojených štátov.
Táto sieť je všade podobná.
V prípade detí pochádzajúcich z vojenských rodín existujú mierne rozdiely.
Ale manipulácia s vedomím je všade podobná. Tréning ovládania mysle je všade podobný.
Účel použitia každého dieťaťa sa líši podľa hodnosti.
To závisí od ich rodín. V spôsobe fungovania siete však existujú veľké podobnosti.
Dozvedel som sa, že menšie siete, ako napríklad belgická, sa navzájom spájajú.
Prostredníctvom tajných spolkov alebo čohokoľvek iného v ich meste majú niekoľko vplyvných ľudí a tí potom
môžu kontrolovať alebo brániť vyšetrovaniu, ak potrebujú.
Je tam sudca, je tam právnik, je tam niekto... šéf polície alebo niečo podobné.
Sú tu lekári. A potom často nadväzujú kontakty s ešte vplyvnejšími ľuďmi vo svete prostredníctvom svojich vlastných detí.
A tak si chránia svoje pozície alebo svoju povesť, alebo sa povyšujú, na čo len chcú, naozaj!
Nech sa snažia o čokoľvek, nech majú akékoľvek ambície.
Ak ste súčasťou tejto siete na celom svete, určite môžete niečo dosiahnuť. A to veľmi na úkor mnohých detí.
Gareth: Myslím, že sa chystáte na workshop s názvom "Presun moci". Môžete nám o ňom niečo povedať?
Anneke: Áno, ďakujem. Tak to stojí na mojej webovej stránke.
Desať rokov som pracoval vo väzniciach v New Yorku.
Založil som neziskovú organizáciu, ktorá sa zaoberá jogou vo väzniciach.
A ja som začal učiť jogu od samého začiatku. To bolo v roku 2000.
Vždy som používal jogu ako liečebnú metódu, ale bolo veľmi ťažké ju aplikovať kvôli spôsobu, akým sa vyučovala.
Preto som si vždy myslel, že ak chcete byť poskytovateľom, učiteľom, terapeutom, existuje
spôsob, ako sa správať k ľuďom, ktorý nepomáha.
A videla som veľa takého nevhodného správania, či už zo strany terapeutov, učiteľov jogy alebo niečoho iného.
Tak som sa vo väzení prepracoval k týmto programom.
Pracoval som na tom, aby som našiel metódu, ktorá mi umožní byť skutočne plne prítomný; na horizontálnej úrovni. Pretože všetci
sme pozvaní, aby sme sa podieľali na tejto štruktúre moci.
Takže všetci máme absolvovať a potom sa ujať svojej úlohy.
A do tej miery, do akej potrebujeme toto postavenie a pozíciu, môžeme zakryť svoju vlastnú
traumu a postaviť sa nad ľudí, s ktorými pracujeme.
A samozrejme, mnohí terapeuti robia to isté.
Podľa mojich skúseností sa to stáva tým častejšie, čím viac sa špecializujete.
Takže je naozaj na každom poskytovateľovi, aby sa pozrel na seba, na psychológiu toho,
ako sa podvedome podieľa na štruktúre moci.
Komu dávate svoju moc a na koho sa pozeráte zhora?
A ak môžete predpokladať, že ide naozaj o nevyriešenú traumu; že keď k niekomu vzhliadate a vzdávate sa svojej moci,
staviate niekoho na piedestál, potom sa pozeráte na autoritu z vlastného detstva, s ktorou máte nevyriešené problémy.
A ak sa na niekoho pozeráte zvrchu a odsudzujete ho, potom ho negatívne hodnotíte.
A to súvisí s niektorými vašimi časťami, ktoré ste ešte neprijali.
Takže toto je naozaj predpoklad a nepodmienený model. Takže tento workshop je 10-týždňový online workshop pre každú triedu.
A myslím, že je to... Urobil som to. V skutočnosti som cestoval po celom svete a učil určitých terapeutov,
ktorí sa na tieto informácie naozaj veľmi spoliehajú.
Že to ide hlboko do dynamiky a ako súvisí s traumou, keď sa pýtate túto otázku.
Záver Gareth: Ďakujem pekne. Ďakujeme, že ste sa k nám pripojili! Bolo to fantastické rozprávať sa
s vami, aj keď je táto téma taká hrozná, ako je.
Hovoriť s vami o tom... Odhalíte to a pomôžete ďalším ľuďom, ktorí sú v rovnakej situácii.
To je stále istým spôsobom povznášajúce. Viete, čo tým myslím?
Dúfam, že si ľudia doma nemyslia, že hovorím hlúposti, ale aj tak je povznášajúce s vami hovoriť, pretože...
Prešla si takými hroznými vecami, ale ty si to zvrátila.
Ako hovoríte o svojom workshope, presúvate moc a to je, to je fantastické!
Anneke: Áno, ďakujem.