Одрастао сам у Белгији и око свог шестог рођендана продат у убилачки педофилски прстен.
Користили су ме у овој мрежи пет и по година.
Одрасли мушкарци који су припадали овом ексклузивном клубу били су тамо из различитих
разлога, али било је пуно алкохола и пуно дрога.
А деца су била роба, највиша, највреднија роба, и углавном су се користила за секс.
Али било је и неколико аристократа који су били чланови овог клуба и који су такође уживали у убијању деце.
И онда је дошао мој ред. Када сам имао једанаест година, требало је да ме убију.
Био сам мучен јер је неко ко ме је неко време штитио, а затим ме је веома сурово злостављао, завршио са мном.
Био сам привезан за сто за клање.
Било је црно од крви свих деце пре мене.
Био сам тамо неколико сати.
Моје тело је прекривено ожиљцима. И сваки ожиљак ме подсећа на тај тренутак.
Мислио сам да ће ме убити, као и сву децу која нису била довољно вољена да живе.
И ја бих такође био заборављен. И нисам био спреман да умрем.
Неко у овој мрежи ме је довољно волео да ме спаси.
Мучење је трајало неколико сати. Био сам у овој мрежи пет и по година.
Током тог времена ме је много, много, много пута силовано.
Немам ожиљке који би показали колико пута сам била силована.
Али сам то израчунао. Обично је било викендом, целе ноћи.
И тако сам израчунао да сам био силован, заиста силован, око шест сати недељно.
1.716 сати силовања пре него што сам напунио дванаест година.
Одрастао сам уз упутства која ми је дао човек који ме је спасио.
То ме је одржало даље од проституције и дрога и извело ме из земље, из Белгије, где се све то догодило.
Иако нисам имала никакве ожиљке, као млада одрасла особа била сам толико усредсређена на то да будем сексуални објекат да
сам привлачила мушкарце, и део мене је то требао да бих живела.
Јер је то био једини начин на који сам знао да се осећам добро у вези са собом.
И као млада жена, према мени су се односили тако нереспективно и толико су ме користили.
А ипак су сви били тако брзи да ме окриве. За то што сам био промискуитетан .
Јефтина, као што је речено, курва. Све те ствари, сви ти епитети, тако су ме брзо осудили.
А онда, док сам се опорављао, схватио сам да не, морам да се извучем из тог обрасца у којем сам био
заглављен, у којем ми је била потребна сексуална пажња.
Морам да се одвојим од овога и да одбијем да дозволим да ме више објектификују. Желим да постанем ослобођена жена.
И тако, деценију за деценијом, радио сам на томе да осетим сву бол онога што су ми учинили,
сву издају мојих родитеља, то што су ме продали.
Деца су најрањивији чланови наше популације. Зато хајде да створимо друштво у којем су деца
безбедна и у којем имају заједницу око себе.
Свако дете заслужује безбедност. Ниједно дете не заслужује оно кроз шта сам ја прошао и кроз шта милиони деце пролазе сваки дан.
Али, нажалост, то је део тренутног система.
Као жене, имамо толико потенцијала да заиста саосећамо са свим оним што морамо да поднесемо као жене.
То нам даје више снаге него икоме другом. Сва бол иза све беспомоћности и понижења, заиста осећајући шта
ми је учињено, заиста разумејући да то нисам био ја.
Да се на крају дана осећам добро.
Био сам дете. Направили су ме жртвом. Није била моја кривица.
Можете сазнати више о Аннеке Лукас у следећем интервјуу.
Увод Гарет: Наш следећи гост нам се придружује из Њујорка. Аннеке Лукас је као дете продата од стране своје
мајке као сексуална робиња педофилској мрежи у Белгији.
Аннеке су старији мушкарци свакодневно силовали док није напунила 11 година.
Многи од њих били су истакнути белгијски политичари. Када је напунила 11 година, сматрана је да
више није корисна мрежи и готово до смрти је мучена.
Она је спасена од смрти од стране човека који је преговарао са политичарима одговорним за ту мрежу.
Интервју Гарет: Аннеке, хвала ти пуно што си разговарала с нама. Прва ствар која ме је заиста
дирнула била је чињеница да те је продала твоја мајка.
Као отац, мучио сам се да видим поенту у томе. Како се са тим носиш?
Аннеке: То је доживотни процес. Јер је, наравно, моја мајка била особа најближа мени.
Мислим да смо сви, пре свега, главни негујући. Она је такође била сама, и имала ме је.
А онда – знаш, моја мајка није била добро; можеш рећи да је била ментално болесна, што никада није било дијагностиковано.
Описнио бих је као психопату; на начин на који се то понекад дешава код жена.
Стога је била изузетно покорна према свим мушкарцима.
Она се понашала као петогодишња девојчица, бизарно кокетна и сексуализована – према свим мушкарцима.
Она се веома лако предала. Мислим да сам био њено огледало.
И било је веома тешко бити у њиховом друштву јер за мене никада није било места. То је била потпуна пројекција.
Била сам или нека слаба, неприметна, непривлачна девојчица која јој је била мала
помоћница и онда сам била добра, или сам била зла.
Али право питање које себи постављаш јесте: "Како неко може учинити такву ствар? Како
одрасли у овој мрежи могу ово учинити деци?"
Многи од њих били су родитељи. И многи од њих, сигуран сам, били су и инцестуозни родитељи.
Па, ствар је била у томе да се моја мајка емоционално није развијала још од када је
имала око пет година. Тада јој је умрла мајка.
Она је дошла из места тешке трауме, која се – претпостављам – догодила у Белгији 1939. године, у
граду који је током рата често био бомбардован.
Њен отац је био ратни заробљеник у концентрационом логору.
Знаш, мислим да је било веома тешко због смрти њене мајке и других смрти у породици.
Након рата било је мало ресурса који су могли помоћи људима да се излече од трауме. Тако су је пребацивали по белгијској
провинцији, потпуно су је пребацивали. Можда су људи мислили да је мало сексуална јер је то била веома католичка заједница,
али су је пребацивали. А ја сам био њена главна жртва.
Гарет: Тако је тешко разумети тај начин размишљања о продаји сопственог детета. Али и људе који су способни да то учине.
Веома је тешко све то схватити. Да су људи способни да учине нешто тако ужасно.
Колико си година имао када си схватио колико је зло велико?
Јер је то нешто са чим дете никада, никада не би требало да се суочи, ни у најмању руку.
Аннеке: Тачно! Па, мрежа је веома злокобна. А ја сам била – као што сте рекли у уводу – заиста
у белгијској мрежи која је деловала као мафија.
Али га је водио тадашњи министар одбране.
Он је био политичар чија је каријера била метеорска. Два пута је био премијер Белгије: Пол
Ванден Боејнантс. Поменуо сам га у својој књизи.
То је заиста било повезано са... то је била локална мрежа; белгијска мрежа.
Као што знате, Белгија је мала земља. То је била мала мрежа.
Али преко сатанизма били су повезани са другим, више рангираним сатанистима и увек су користили децу као робу.
Искоришћен сам од шесте године, када сам први пут био продат.
Касно сам дошао, јер се деца из сатанских породица обично злостављају много раније.
Дакле, са шест година су ме ставили у мрежу и злостављали су ме у Белгији.
Или од стране одређених племића који су били изузетно насилни и садистички настројени и који
нису имали никаквих скрупула да убијају децу.
Дакле, заиста нема разлога зашто сам преживео.
А онда, са девет година... у тим раним годинама, често су ме злостављали мушкарци који су били индоктринирани у овај систем.
То је заиста био систем уцјењивања. У њему су их прво упарили са младом дјевојком старој око 14 или 15 година.
Можда су им рекли да је то старије. То је снимљено на траку. Тада је почео уцјењивање.
И онда су дошли код мене. Са шест или седам година, нема сумње да си веома мало дете.
Свако ко је тамо и силује мало дете на такав начин – чак и да сам их ја замолио. Научили су
ме да треба да их натерам да се осећају удобно.
Али чак и тада нема никакве сумње да је извршено кривично дело.
Али увек су постојали људи који су говорили: "Нећу то да урадим. Не могу то да урадим."
Али у то време нисам схватио колико су ти људи већ дубоко индоктрисани и да, као што кажу, треба само једна особа која
ће учинити све, као што кажу. То је оно што они увек кажу.
Увек сам имао осећај да су људи који су ме злостављали сами били злостављани као деца и
да су то понашање понављали из позиције моћи.
На овај начин су превазишли осећања беспомоћности и немоћи које су претрпели као последицу сопственог злостављања.
Кроз овај веома груб чин, у коме су се осећали моћно. И, наравно, већина преживелих не постаје починиоци.
Али је метод структуиран на такав начин да омогућава или подстиче људе који су спремни да постану
преступници да открију ову огромну, велику тајну педофилије.
За почетак, да их све имаш у џепу. И то се протеже на... Гарет: Да ли још увек виђаш неке од тих људи који су
те злостављали на телевизији или у новинама у Белгији?
Аннеке: Погледај. То није било ограничено на Белгију. Била сам жртва трговине људима у Сједињеним
Америчким Државама, Француској, Швајцарској и Италији.
Знаш, када сам имао девет година, може се рећи да сам био предат међународном мрежнику који ме је одвео у Сједињене Државе.
Ово је био неко ко је био веома познат на светској сцени. Током тог периода био сам изложен контроли ума.
Провео сам тамо годину дана, коју сам називао "седиштем моћи": то је била група веома моћних људи, сатаниста, међу којима
су били познате личности, политичари и краљевске породице.
И наравно да виђате те људе, наравно да их и даље видим – иако је већина мојих починилаца сада
мртва – јер су били тако упадљиви. Они су свуда.
Гарет: То мора да ти је изванредно. Да то видиш, знајући ко су ти људи заправо.
Како је то када их видиш? Вероватно је глупо питање, али могу да замислим "љутиту".
Аннеке: Да! То ме наводи да их именовам. Што не могу да урадим.
То ми је сасвим јасно: ако бих то урадио, био бих мртав. Моја породица би била убијена. То је порука коју сам примио.
Породица мог главног починиоца, открио сам да они воде своју тајну службу.
Чини се као да сам ово већ донекле доживео.
Ово су сви људи који су се појавили у мом животу и који су на овај начин обучени.
Ја сам обучен као шпијун. Да бих то могао препознати.
Али порука је била врло јасна; на свој начин су ми дали до знања да је претња увек била: "Ако споменеш име те особе, мртав си."
И верујем да би многи преживели попут мене били спремни да дају своје животе за ту сврху, ако би то било вредно тога.
Али увек мораш да процениш шта можеш да откријеш, а шта не можеш. То ме веома љути.
Такође ме веома љути што већина људи верује у наратив да су то дивни људи које треба подржати како би их се видело.
Гарет: Наравно, сећам се; као дете у Уједињеном Краљевству. У Белгији је откривена огромна педофилска мрежа.
То је овде у Уједињеном Краљевству заузело значајне наслове.
Да ли је то било повезано са мрежом у којој си био умешан? Или је то био само случај да су људи мало пришли ближе истини?
Да ли да им дамо неколико мање значајних педофила да им мало угасимо жеђ док штитимо велика имена?
Аннеке: Тачно тако се на крају испоставило. Оно на шта се позивате постало је познато као "случај Дутрoа".
Желела бих да вам покажем своју књигу . У њој пишем о случају Дутрoа, који је тесно повезан са мојом животном причом.
У суштини је иста мрежа. Постало је јасно 1996. године када су пронађена тела деце.
Двоје деце је спасено из тамнице.
Проститутор из ове белгијске мреже почео је да отму децу.
То је било веома необично; он је био ухваћен.
Деца су умрла под његовом негом – јер се већина проститутора увлачи у породице, одводи децу и враћа их кући.
Ја сам сам ишао у школу, па је било много лакше. Није било родитеља који су ме тражили. Моји родитељи су били
умешани, као и већина родитеља деце која су била коришћена.
"Дутрoов случај" је требало да узбурка ствари. Марк Дутрoо је био дрил.
И шта се потом догодило: то је постало огромна контроверзија – широм света.
Расправљали су о мрежи, људи широм света су о њој говорили, и оно што се догодило било је изванредно.
У овом... Потребно је било осам година да случај стигне до суда.
Велики број преживелих иступио је као сведоци и дао исказе.
То су проверили, двапут проверили неки заиста добри полицајци, детективи.
Пронашли су сличности, ствари које ти преживели не би могли знати да нису били тамо.
У то време нисам био у Белгији. Пре него што је први судија, прва особа одговорна за случај, већ
био смењен, знао сам врло мало о "случају Дутрôа".
Због наводне пристрасности, која је тада изазвала беле маршеве.
Целокупно белгијско становништво било је узнемирено јер су деца убијена.
Сви су били обучени у бело да би нагласили невиност деце.
Али осам година касније, догодио се огроман, масиван, масиван покушај да се истреби ово знање.
Све изјаве сведока су избрисане; уклоњене из случаја.
30 особа које су имале неки доказ у вези са већом мрежом су умрле.
Многе важне околности су прикривене у случају.
Креиран је нови фајл да представи другачији случај.
Када је суђење почело 2004. године, био је у питању само Марк Дутру.
А онда је био још један човек који је био најближи, али је био мало више у мрежи.
То је био Мишел Нијоул. О Мишелу Нијоулу сам детаљно писао у својим мемоарима.
Јер је почело када сам био тамо. Био сам тамо од 1969. до 1974. године.
Детаљно сам проучио Мишела Нијола. Он је био нека врста послушника, посредник у свему. На крају се повукао из тог посла.
И Марк Дутру је у суштини осуђен на доживотни затвор.
У једном тренутку он је чак побегао из затвора.
Сада покушавају да га ухвате и ослободе. То је заиста прилично невероватно.
То је као сатанисти који кажу: Можемо то да урадимо. Можемо победити.
И... (прекинуто) Гарет: Да, то је скоро подсмешљиво.
Аннеке: Баш тако. Подсмех! Мислим да је за сатанисте велики ритуал да се подсмевају својим жртвама.
Подсмевајући се свима који... Жртве су такође исмејаване и ругане, као и преживели. И, наравно, то се наставља и данас.
Гарет: Наравно. То је начин да они над тобом изврше још већу моћ и натерају те да се осећаш беспомоћно.
Хм... Зато што си писао о свом искуству, причајући о својим искуствима... Да ли те онда контактирају људи који су имали
слична искуства у другим земљама, мрежама или, на пример, у Уједињеном Краљевству, Немачкој или неким другим местима?
Аннеке: Да, хвала вам. То је у основи оно што радим цео дан.
Радим са другим преживелима. 2016. године моја прича се проширила интернетом као пожар.
Ја сам у јавности од 2013. године. И контактирало ме је много, много других преживелих.
Радим са њима. Искуство лечења имам више од 30 година, што се, наравно, наставља и данас.
Али због околности и начина на који сам имао привилегију да се заиста посветим исцељењу, то делим.
Ипак, ја такође разговарам са људима широм света. Заправо, више са западним светом.
Много радим са људима из Енглеске и земаља Комонвелта; и, наравно, из Европе, практично из целе
Западне Европе; и, наравно, из Сједињених Држава.
Ова мрежа има сличности свуда.
Постоје благе разлике међу децом која потичу из војних породица.
Али манипулација свешћу је свуда слична. Тренинг контроле свести је свуда сличан.
Сврха сваког детета варира у зависности од његовог чина.
То зависи од њихових породица. Али постоје велике сличности у начину на који мрежа функционише.
Сазнао сам да се мање мреже, као што је белгијска, међусобно повезују.
Кроз тајна друштва или било шта друго што постоји у њиховом граду, они имају неколико моћних људи који затим могу
да одрже контролу или, ако је потребно, ометају истраге.
Ту је судија, адвокат, још неко... шеф полиције или тако нешто.
Постоје лекари. А затим се често повезују са најмоћнијим људима на свету преко своје деце.
И тако штите своје позиције или свој углед, или се пењу уз каријерну лествицу, у ствари раде шта хоће!
Чему год да теже, какве год амбиције имају.
Дефинитивно можете постићи нешто када сте део ове светске мреже. И то се дешава на штету многих деце.
Гарет: Разумем да имате предстојећу радионицу под називом "Премештање моћи". Можете ли нам рећи нешто више о томе?
Аннеке: Да, хвала вам. Тако пише на мом веб-сајту.
Радио сам у затворима у Њујорку десет година.
Основао сам невладину организацију да донесе јогу у затворе.
И од самог почетка почео сам да предајем јогу. То је било у 2000-им.
Увек сам користио јогу као метод исцељивања, али ми је било веома тешко да је применим због начина на који се предавала.
Зато сам увек мислио: ако желите да будете пружалац услуга, наставник или терапеут, постоји
начин понашања према људима који није од помоћи.
И често сам наилазио на овај непомагајући став, било да је реч о терапеутима, инструкторима јоге или другим људима.
Дакле, прошао сам кроз ове програме у затвору.
Радим на проналажењу методе која ми омогућава да будем заиста присутан на хоризонталном нивоу. Јер
смо сви позвани да учествујемо у овој структури моћи.
Дакле, сви смо охрабрени да стекнемо диплому и затим преузмемо своју улогу.
И у оној мери у којој нам је потребан тај статус и положај, можемо прикрити своју
трауму и ставити се изнад људи са којима радимо.
И, наравно, многи терапеути раде исто.
По мом искуству, што се више специјализујете, то се то више дешава.
Зато је заиста на сваком пружаоцу услуга да преиспита себе и да погледа у психологију свог несвесног учешћа у структури моћи.
Коме предајеш своју моћ и на кога гледаш с висине?
И ако можете да претпоставите да се заиста ради о нерешеним траумама; да када се дивите некоме и уступате своју моћ,
стављате ту особу на пиједестал, онда се дивите ауторитетској фигури из свог детињства са којом имате нерешене проблеме.
А када гледаш некога одозгоре и судиш му, пројектујеш негативност.
И то има везе са неким деловима себе које још ниси заиста прихватио.
Дакле, то је заиста предуслов и апсолутни модел. Ова онлајн радионица траје 10 недеља за сваки час.
И мислим да је то... Урадио сам то. Заправо сам путовао по свету и подучио неке терапеуте
који се заиста ослањају на ове информације.
Ово задире дубоко у динамику и у то како су оне повезане са траумом када поставите ово питање.
Закључак Гарет: Хвала вам пуно. Хвала вам пуно што сте дошли да нас посетите! Било је фантастично
разговарати са вама, иако је тема таква ужасна каква јесте.
Говорећи о томе са тобом... Ти то откриваш и помажеш другим људима који су у истој ситуацији.
И даље на неки начин делује охрабрујуће. Разумеш ли шта мислим?
Надам се да људи код куће не мисле да причам глупости, али и даље ми је дивно да разговарам са тобом јер си... Прошао си
кроз тако ужасне ствари, али успеваш да преокренеш све на боље.
Као што кажеш за своју радионицу, премешташ моћ, и то је фантастично!
Аннеке: Да, хвала вам.