Profesor Christopher Exley je visoko cijenjeni biolog, vodeći svjetski stručnjak za aluminij i član Kraljevskog društva
za biologiju – počast koju je steklo samo nekolicina naučnika.
Prošle godine su mu smanjena sredstva za istraživanje njegovog dugogodišnjeg rada na toksičnosti aluminija.
Istraživao je utjecaj ovog metala na bolesti poput Alzheimerove bolesti i autizma te njegovu ulogu kao adjuvansa u vakcinama.
Kako se ovo moglo dogoditi?
U intervjuu za The Epoch Times i The Looking Glass autorice Jackie Black, prof. Exley je rekao da je cijeli život
proveo pokušavajući odgovoriti na jedno goruće pitanje:
Koju ulogu aluminijum igra u našim životima?
Počelo je 1980-ih kada je Exley istraživao zašto ribe umiru u previše zakiseljenim jezerima i
rijekama i shvatio da umiru od trovanja aluminijem.
Aluminij, koji je ranije bio zarobljen u stijenama i glinama ili recikliran u okolišu silicijevom kiselinom, postao
je biološki dostupan procesom acidifikacije usljed kiselih kiša i time je ušao u biološki životni ciklus.
Danas konzumiramo aluminij kroz prerađenu hranu, pijemo ga u vodi i kuhamo u aluminijskim loncima i tavama, jer
su mnoge tave danas napravljene od anodiziranog aluminija.
Nalazi se u dječijoj hrani, kozmetici i kao glavni sastojak u mnogim vakcinama.
Exley i njegov tim provode istraživanja više od 30 godina i objavili su više od 200 radova o aluminiju.
Godine 2017. Exley je objavio naučni članak koji je pokazao jasan vezu između toksičnosti aluminija i Alzheimerove bolesti.
Nekoliko godina kasnije, 2020. godine, grupa Exleyja objavila je svoje revolucionarno djelo u kojem se uspoređuju razine aluminija
u mozgovima osoba s Alzheimerovom bolešću, multiplom sklerozom i autizmom u časopisu Scientific Reports časopisa Nature.
Utvrđeno je da su mozgovi osoba s Alzheimerovom bolešću, autizmom i multiplom sklerozom imali povišene razine aluminija.
U vrijeme objavljivanja ovog članka, Exleyjevo istraživanje se već preusmjerilo na aluminijske adjuvanse i vakcine,
područje istraživanja kojim su se bavili već dugi niz godina.
U objavljenoj studiji o aluminiju u vakcinama, Exley je, između ostalog, napisao:
Aluminijumske soli su česti adjuvansi u vakcinama koje se daju djeci.
Na primjer, pedijatri odgovorni za provođenje rasporeda cijepljenja djece čini se da nisu upoznati sa svojstvima
aluminijskih adjuvansa i kako oni djeluju u cjepivima.
Zato što su stope autizma i Alzheimerove bolesti decenijama u porastu.
U 2021. godini, Centri za kontrolu i prevenciju bolesti su izvijestili da je, prema podacima iz 2018. godine, otprilike
jedno od 44 djece u dobi od osam godina u Sjedinjenim Američkim Državama dijagnosticirano s poremećajem iz spektra autizma.
Ovo je ogroman porast u poređenju s prvom poznatom američkom studijom o autizmu iz 1970. godine,
koja je utvrdila stopu manju od jednog na 10.000.
Stopa obolijevanja od Alzheimerove bolesti porasla je za više od 145 posto između 2000. i 2019. godine.
Unatoč porastu ovih bolesti, Exleyjevo istraživanje o Alzheimerovoj bolesti i autizmu izazvalo je samo tišinu od strane
glavnih dobrotvornih organizacija posvećenih tim bolestima.
Činilo se da Univerzitet Keele, za koji je radio, samo trpi njega, bez promoviranja
njegovih nalaza ili izdavanja saopštenja za štampu.
Prema Exleyu, za razliku od Velike farmaceutske industrije i Velike tehnologije, lobi aluminija ostaje
uglavnom neprimijećen, ali je vjerovatno najmoćniji od svih.
Exley je rekao: "To je tihi 'veliki brat' koji rijetko progovara o toksičnosti aluminija za ljude, ali je uvijek tu da
podrži bezbrojne industrije koje ovise o njegovom proizvodu."
Tako važna istraživanja profesora Exleyja "nisu bila cijenjena"; umjesto toga, univerzitet je u julu 2021.
povukao finansiranje za njegova istraživanja. Exley je rekao:
"Vjerujem da je pritisak nastao izvan univerziteta."
Povezali smo aluminij s Alzheimerovom bolešću govoreći svima koji su htjeli slušati: ako nemate aluminij u
mozgu, u normalnom životu nećete dobiti Alzheimerovu bolest.
Ali Exley vjeruje da su upravo znanstveni radovi koje je on i njegov tim objavili o aluminiju kao adjuvansu u cjepivima
naveli administratore Univerziteta Keele da ga ušutkaju.
Jer AstraZeneca proizvodi vakcinu protiv COVID-19 na kampusu Keele.
Fondacija Billa i Melinde Gates, koja je značajno uložila u istraživanje i promociju vakcina, također je
jedan od finansijera univerziteta, prema riječima Exleyja.
Ono što se dešava profesoru Exleyu je tipičan primjer duge istorije cenzure neugodne nauke i klevete onih
koji insistiraju na provođenju takvih istraživanja.
Kad su ga pitali kako bi se ovaj pokvareni sistem mogao popraviti, rekao je:
"Nauka ne može napredovati kada finansiranje dolazi od industrije, vlade i velikih dobrotvornih organizacija, koje sve
imaju značajne vlastite interese i kojima se ne može vjerovati. "
Exley je sada u penziji, iako kaže da bi ponovo započeo svoja istraživanja u bilo kojem trenutku čim bi se osigurala sredstva.