FDP Vācijas Bundestāgā nesen iesniedza priekšlikumu paplašināt nāves definīciju kā priekšnoteikumu orgānu ziedošanai.
Nākotnē sirds un asinsvadu apstāšanās arī būs pamats orgānu izņemšanai.
Līdz šim bija jāpierāda neatgriezenisks smadzeņu darbības zudums, t. i., smadzeņu nāve.
Citās valstīs, piemēram, Šveicē, Apvienotajā Karalistē un ASV, orgānu ziedošana pēc sirdsdarbības apstāšanās jau ir atļauta.
Cilvēkus, kuriem ir sirdsdarbības apstāšanās, noteiktos gadījumos var reanimēt.
Taču, ja sirds neduţas, smadzenes netiek apgādātas ar skābekli, un aptuveni pēc trim
līdz piecām minūtēm smadzeņu šūnas sāk atmirt.
Paredzams, ka kādā brīdī iestāsies smadzeņu nāve.
Tomēr, kā jau Kla.TV ir parādījusi dažādās dokumentālās filmās, smadzeņu nāve nav zinātnisks fakts.
Nehronatologs un pediatrijas klīniskais profesors Dr. Pols Bērns (Dr. Paul Byrne) šajā īsajā intervijā arī saka:
"Hārvardas komiteja izgudroja smadzeņu nāvi."
Viņš atsaucas uz smadzeņu nāves koncepciju, ko 1968. gada 5. augustā izveidoja Hārvarda universitātes ad hoc komiteja.
Dr. Pols Bērns 1975. gadā bija ārsts Ohaio Medicīnas universitātē (ASV).
Viņš ārstēja bērnu, kurš pats nespēja elpot.
EEG, lai izmērītu smadzeņu elektrisko aktivitāti, pat pēc divām dienām neuzrādīja nekādu smadzeņu aktivitāti.
Dr. Bīrns tika mudināts atbrīvot zēnu orgānu izņemšanai. Taču viņš turpināja ārstēšanu, un zēns izdzīvoja.
Šis izšķirošais notikums lika Dr. Bērnam intensīvi pievērsties šai tēmai.
Tātad, ja pat cilvēki ar mirušām smadzenēm var atkal dzīvot, kā tad var būt pieļaujama orgānu transplantācija pēc sirdsdarbības
apstāšanās un tai sekojošām piecām minūtēm gaidīšanas laika?
Vai tas nepalielina risku priekšlaicīgi izbeigt dzīvību, priekšlaicīgi izņemot orgānus?
Šajā intervijā ar Dr. Byrne dzirdiet, ko viņš vēl ir teicis par orgānu transplantāciju:
"Hārvardas komiteja. Šī komiteja izgudroja smadzeņu nāvi.
Komiteja nav veikusi pētījumus ar suņiem, kaķiem vai žurkām.
Viņi neievāca nekādus datus par cilvēkiem. Viņi vienkārši izgudroja smadzeņu nāvi. Viņiem nebija datu par pacientiem.
Viņiem nebija zinātnisku pamatpētījumu. Un es zinu, ka tas ir patiešām briesmīgi, kad jūs to zināt.
Labāk vairs nevar būt. Ja kas, tad pēc tam kļūst vēl sliktāk.
Daudzi cilvēki domā, ka smadzeņu nāve ir sinonīms vienādojumam ar līdzenumu smadzeņu viļņos.
Viņiem pat nav jāveic smadzeņu viļņu tests. Viņi to nekad nav darījuši.
Viņi izmeklēja deviņus pacientus, un diviem no viņiem smadzeņu viļņi joprojām bija aktīvi.
Un tad viņi nonāca pie secinājuma, ka vairs nav nepieciešams pētīt smadzeņu viļņus.
Tāpēc vairs nav nepieciešams meklēt smadzeņu viļņus."
"Tātad, kad cilvēkiem transplantē smadzenes, saka, ka viņi ir miruši...
"Viņi visi ir dzīvi."
"Viņi visi ir dzīvi un varētu pilnībā izveseļoties."
"Viņi visi ir dzīvi."
"Tātad orgāni tiek izņemti cilvēkiem, kuri kaut kādā veidā ir pie samaņas, bet vienkārši nespēj sazināties?"
"Viena lieta ir neuzrādīt apziņu, tad mēs runājam par bezsamaņu.
Taču bezsamaņa nenozīmē, ka nav apziņas.
Tas nozīmē tikai to, ka mēs nevaram atpazīt apziņu. Tā ir atšķirība."
"Tātad tas ir diezgan subjektīvi, vai ne?"
"Jā. Tas, vai cilvēks uzrāda vai neuzrāda apziņu, neko neizsaka par to, vai viņš ir dzīvs vai miris."
"Pareizi."
"Sāpes ir viena no tām lietām, kas ir reālas un kam jāpievērš uzmanība.
Sāpes parāda organismam, ka kaut kas nav kārtībā, un dod tam iespēju dziedināties.
Tas, ka cilvēks nespēj izrādīt sāpes, nenozīmē, ka viņam nesāp.
Ļoti labs piemērs tam ir tas, ka, izņemot orgānus, tiek lietotas paralizējošas zāles, lai tie vairs nekustētos un nesakustētos."
"Ak, cik briesmīgi."
"Pat ja viņi nekustas vai neskūpstās, kad tos pārgriež, viņu sirdsdarbība un
asinsspiediens paaugstinās, jo tā ir reakcija uz sāpēm.
Bet viņi vairs nevar parādīt, ka viņiem sāp."
"Jo viņi ir paralizēti, medicīniski paralizēti, tāpēc viņi vairs nevar reaģēt, vai ne?"
"Jā."
"Tas ir briesmīgi."
"Tas kļūst ļoti slikti, ja tam pievērš uzmanību.
Jebkurā gadījumā smadzeņu nāvi izgudroja galvenokārt tādēļ, lai iegūtu orgānus.
Bet arī, lai netērētu naudu tādu cilvēku ārstēšanai, kuri nekad nesaņems darbu, kuri tikai dzīvos un nemirs.
Tātad jūs redzat, kas ir smadzeņu nāve: pirmkārt un galvenokārt tas ir veids, kā iegūt orgānus.
Smadzeņu nāve notiek tā, ka tiek iesaistīti garīdznieki un kapelāni.
Orgānu transplantācijas gadījumā ir pilnvarots pieteikuma iesniedzējs.
Un šis ieceltais pretendents parasti ir ļoti jauks cilvēks, kurš labi ģērbjas un draudzējas ar radiniekiem.
"Vai vēlaties tasi kafijas? Ak, es zinu, ka jums tas ir briesmīgi.
Mēs darīsim visu iespējamo, lai jums palīdzētu."
Un tas viss ir daļa no indoktrinācijas un kalpo, lai nonāktu pie orgāniem.
Redzi, no līķa orgānus nevar iegūt. Katrs transplantēts orgāns ir vesels orgāns.
Un veselus orgānus var iegūt tikai no dzīviem cilvēkiem.
Jūs nevarat iegūt orgānus transplantācijai no līķa."
"Tātad labāk, lai tas nebūtu tavos dokumentos?"
"To, ko es jums stāstu, jūs nevarat zināt.
Jo, ja jūs to zināsiet, jūs būsiet satraukts.
Tas, kā jūs visi trīs tagad par to satraucaties, ir jūsu tiesības.
Jo, kuru orgānu viņi vēlas? Viņi vēlas... protams, bērnu, bet jo īpaši 16 līdz 30 gadus vecu cilvēku orgānus.
Viņu dzīvības ir apdraudētas. Ja viņi ir bezsamaņā un pieslēgti mākslīgās elpināšanas aparātam, viņi vēlas savus orgānus.
Un viņi dara visu iespējamo, lai iegūtu orgānus. Un, kad orgāni ir izņemti, tos vairs nevar reanimēt.
Viņi saka radiniekiem: "Jūsu meita Sallija gribētu darīt kaut ko labu... šis ir veids, kā no šīs traģēdijas izcelt kaut ko labu."
Viņi saka: "Jūsu meita Sallija gribētu darīt kaut ko labu... šis ir veids, kā no šīs
traģēdijas izcelt kaut ko labu". Vai: "Jūsu dēls ..."
Agrāk orgānus iegūst no cilvēkiem, kas cietuši nelaimes gadījumā vai guvuši šautas brūces, bet tagad daudz vairāk
orgānu iegūst no cilvēkiem, kuri pārdozējuši narkotikas, nekā no nelaimes gadījumos un šautām brūcēm kopā.
Ohaio katru dienu no pārdozēšanas mirst astoņi cilvēki.
Tā viņi iegūst orgānus, un to viņi vēlas. Un ko viņi dara?
Viņi policistiem dod neatliekamās palīdzības medikamentu Narcan, lai novērstu narkotiku iedarbību.
Tas noved cilvēkus ar pārdozēšanu uz neatliekamās palīdzības nodaļu.
Taču tas neglābj viņu dzīvības, bet tikai nogādā viņus neatliekamās palīdzības nodaļā. Un tā viņi saņem savus orgānus."
"Tas ir tik velnišķīgi pretīgi."
"Ak, jā, tas tā patiešām ir. Tas ir ļoti slikti."