Situācija Sīrijā turpina saasināties.
Bet kāds sakars ar to ir ASV? Kāds sakars ar to ir Krievijai?
Ko saka, piemēram, Daniele Gansers un ko saka Ernsts Volfs?
Sveiki, dārgie, mani sauc Krissy Rieger no Investmentakademie Rieger Consulting.
Un es jums saku, ka man šeit ir tik daudz, tik daudz apgalvojumu, kas balstīti uz pierādījumiem.
Tāpēc viss patiešām ir jānodod tālāk, lai jūs varētu nedaudz labāk izprast situāciju, lai jūs varētu
atpazīt sakarības un patiesi izveidot savu viedokli.
Kopš novembra beigām situācija Sīrijā turpina pasliktināties.
Nemiernieku grupējumi nesen ir ieņēmuši vairākas pilsētas, un Damaskā notiek ofensīva.
Tagad ir dažādi ziņojumi par to, un tāpēc: Kāda veida viedokli par to vispār vajadzētu veidot?
Tāpēc man jums ir dažādi paziņojumi, tostarp pagātnes un tagadnes paziņojumi, kas nedaudz izskaidros šīs saiknes.
"Die Zeit" raksta: "Sīrijas armija paziņo, ka Asada valdīšana ir beigusies - nemiernieki ir Bašara al Asada pilī Damaskā."
Asads ir prezidents, vismaz bijušais prezidents, bet es jums par to visu pastāstīšu tagad.
"Tiek ziņots, ka diktators ir pametis Sīriju." Tāpēc pagājis.
"Valdība ir gatava nodot varu." Tā raksta "Die Zeit".
Sīrijas galvaspilsēta Damaska ir nonākusi nemiernieku alianses, ko vada islāmistu kaujinieki HTS, rokās. Asada režīms ir kritis.
Par to svētdien pirmie paziņoja paši kaujinieki un drīz pēc tam arī Sīrijas armija.
Šobrīd sociālajos medijos ir pieejami dažādi video, kuros redzams, kā Sīrijas armija ātri uzvelk civilās drēbes un cenšas vienkārši
pamest ciematus, lai pēc iespējas labāk izkļūtu no situācijas.
Dažu dienu laikā krita tādas svarīgas pilsētas kā Alepo, Homs un Daraa.
Kas tur notika, ir liels jautājums.
Jo pēc gadiem ilga, varētu teikt, relatīva miera Sīrijas pilsoņu karā, pirms dažām nedēļām islāmistu kaujinieki jeb, kā paši
saka, nemiernieku grupējumi uzsāka vērienīgu ofensīvu un pēc tam gāza pašreizējo jeb nesenās Asada vadītās Sīrijas valdību.
Pirmais jautājums ir: vai tas vispār sākās kā klasisks pilsoņu karš? Tas ir ļoti, ļoti svarīgi.
Piemēram, ja mēs aplūkojam arī Ukrainu: Vai tas vispār bija tā, kā šķiet?
Par to es jau esmu ziņojis vairākas reizes: Nē, tas tā nebija.
Un, tāpat kā Sīrijā, šķiet, ka viss nav tā, kā mums tiek stāstīts.
Jebkurā gadījumā klasiskajā pilsoņu karā vismaz pilsoņi būtu pret valdību. Vai tas tā bija?
Šeit man ir Madelīnas Hofmanes (Madelyn Hoffman) paziņojums, viņa ir no Ņūdžersijas Miera akcijas.
Un viņa saka: "Esmu bijusi miera aktīviste 16 gadus un devos uz Sīriju, lai iegūtu fotogrāfiju. Šis nav pilsoņu karš Sīrijā.
Mēs to esam dzirdējuši atkal un atkal, taču tā nav taisnība.
Mēs necīnāmies pret Asadu, bet gan pret viņa tautu.
Asads cīnās pret algotņiem un teroristiem, kurus atbalsta ārvalstis.
No Kataras, Saūda Arābijas, Turcijas, ASV un Izraēlas.
Taču mums kā ASV nav tiesību veikt režīma maiņu Sīrijā.
Tas ir aizliegts. Mums jāpārtrauc atbalstīt algotņus Sīrijā."
Protams, tas visu situāciju izgaismo pavisam citā gaismā. Bet aplūkosim tālāk.
Kas ir Asads? Patiesībā Vikipēdijas raksts jau ir mainīts. Un tieši šodien. Diezgan smieklīgi.
Bašars Asads ir Sīrijas politiķis, kurš bija Sīrijas prezidents no 2000. līdz 2024. gadam, t.i., līdz pat šodienai,
un diktatoriski pārvaldīja valsti. Tātad jau ir mainījies.
Asads pats teica, ka vēlas palīdzēt arī kristiešiem, kuri ir ļoti apdraudēti.
Jo Sīrijā ir arī reliģisks konflikts.
Un, piemēram, šis laikraksts raksta: "Kristieši ir galvenie upuri. Kristiešu skaits Sīrijā nepārtraukti
samazinās. Sūdzas Tuvo Austrumu eksperts Matiass Kopps.
Viņu pašreizējā situācija Alepo ir postoša."
Vai jūs zinājāt, ka kādreiz Sīrijai bija raksturīga kristietība un ka tagad visi kristieši arvien vairāk un vairāk tiek izdzīti?
Tiek ziņots, ka līdz 2019. gadam, t.i., ļoti īsā laikā, no turienes nesen atkal bija izbraukuši aptuveni 500 000 kristiešu.
Un tagad tiek runāts par to, ka Sīrijā joprojām dzīvo 8 līdz 10 procenti kristiešu, ja tas ir pareizi.
Interesants ir arī kāds pētnieciskais žurnālists, kurš arī pievērsās "Nord Stream" cauruļvada stāstam, kur viņš pēc
tam diezgan lielā mērā zaudēja savu reputāciju, vismaz galvenajos plašsaziņas līdzekļos, proti, Seimūrs Heršs.
2016. gadā viņš teica: "2006. gadā Viljams Rībaks (William Roebuck), kurš strādāja ASV vēstniecībā Damaskā, ieteica
veicināt reliģisko spriedzi Sīrijā, lai destabilizētu Asadu.
Cita 2006. gada depeša liecina, ka ASV vēstniecība bija iztērējusi 5 miljonus dolāru disidentu finansēšanai."
Arī šajā gadījumā rodas jautājums: kas aiz tā slēpjas?
Arī šajā gadījumā iesaistīto spēlētāju ir vairāk, nekā mēs to apzināmies.
Tā tas ir vienmēr - kad konflikts kļūst nekontrolējams, jūs vienmēr domājat, ka runa ir tikai par cilvēkiem un valdību.
Taču, piemēram, šeit ir iesaistīta arī Krievija, ne tikai ASV. Šeit ir iesaistīta arī Krievija. Un viņi apsūdz ASV.
Krievijas, Turcijas un Irānas ārlietu ministri tikās Kataras galvaspilsētā Dohā, lai apspriestu straujos notikumus Sīrijā.
Savukārt Krievijas ārlietu ministrs Lavrovs apliecināja Damaskai, ka Maskava turpinās
atbalstīt armiju cīņā pret teroristu uzbrukumu.
Citāts: "Krievijas uzdevums ir apkarot teroristu grupējumus Sīrijā. Pat ja viņi saka, ka vairs nav teroristi.
Viņš apsūdzēja ASV valdības politiku eskalācijā un sacīja, ka Sīrijas iedzīvotāji ir kļuvuši
par jaunā ģeopolitiskā eksperimenta upuriem."
Trīs valstu vārdā viņš arī aicināja uz dialogu starp Sīrijas valdību un opozīcijas kaujiniekiem.
Taču pagaidām šķiet, ka Asads tiks atlaists un netiks atbalstīts ilgi.
Pat Irāna, kas arī ir solījusi atbalstīt Asadu, ir atsaukusi savus militāros komandierus un
personālu no Sīrijas vai vismaz sākusi to darīt.
Tāpēc izskatās, ka atbalsts ir pilnībā izsmelts, vismaz tagad.
Tātad jūs redzat, ka arī Krievija ir iesaistīta, un iesaistīto spēlētāju kļūst arvien vairāk.
Un jūs varat iedomāties, ka arī Vācijas viedoklis nebūs tālu.
Jūs varat redzēt, kas šobrīd notiek Ukrainā.
Nu, ko Daniele Gansers saka par Sīriju? Paskatīsimies arī šeit:
"2011. gadā, kā jau teicu, arī Obamas laikā un uzbrukums Sīrijai. Šeit Sīrija ar galvaspilsētu Damasku.
Tolaik situācija bija tāda, ka ASV vēlējās gāzt Sīrijas prezidentu Asadu. Taču tas neizdevās.
Uzreiz pēc kara Lībijā sekoja karš Sīrijā.
Un Asadu neizdevās gāzt, lai gan ASV centās to izdarīt.
2014. gadā ASV sāka bombardēt Sīriju.
Taču viņi jau 2011. gadā slepeni iejaucās Sīrijā."
Pēc Gansera domām, uzbrukumu Sīrijai 2011. gadā vismaz slepeni veica ASV.
Iespējams, kāds atceras arī pilsoņu kara sākumu Sīrijā 2011. gadā pēc Arābu pavasara.
Arābu pavasaris bija virkne protestu viļņu, kas pārņēma arābu valstis Āfrikā un Tuvajos Austrumos.
Pēc tam 2014. gadā notika oficiāls uzbrukums. Un šeit man faktiski ir Obamas runa no 2014. gada.
Un tad viņš teica, citēju: "Viņi barbariskā veidā nocirta galvu diviem amerikāņu žurnālistiem.
IS rada draudus Irākas un Sīrijas iedzīvotājiem.
Ja viņiem netiks vērsta pretī, šie teroristi apdraudēs visu reģionu un arī ASV.
Cīņā pret IS mēs nevaram paļauties uz Asada režīmu, kas terorizē savu tautu.
Šis režīms ir zaudējis savu leģitimitāti."
Un šeit man ir arī jauks vecs raksts, kurā teikts:
"Beidzot! Obama ķeras pie lielās nūjas. Šonakt ASV pirmo reizi oficiāli iejaucās Sīrijas karā." Uzsverot "oficiāli".
Iepriekš citi viedokļi un citas iejaukšanās.
Arī Krievija ir iesaistījusies šajā procesā, jo 2015. gadā tā sāka bombardēt Sīriju.
Tātad, jā, mums ir ASV, kas ir sākusi bombardēt.
Un tad nāca Krievija, kas arī sāka bombardēt, lai palīdzētu Asadam.
Jo viņš savukārt vēlējās viņiem palīdzēt citos veidos.
Redziet, tas vienmēr ir saistīts ar interesēm.
Vienmēr ir teikts, ka runa ir par demokrātiju, par cilvēkiem.
Protams, runa ir par cilvēkiem, un tāpēc mēs tos bombardējam.
Mēs vēlamies viņus aizsargāt un atbrīvot.
Un lai viņi varētu demokrātiski balsot un tā tālāk.
Tātad arī ASV jau ilgu laiku ir iesaistītas šajā procesā.
Šeit ir arī Roberta Kenedija juniora paziņojums.
Un 2016. gadā viņš teica, citēju: "Sīrijas karš ir cauruļvadu karš.
Tas sākās 2000. gadā, kad Katara paziņoja, ka par 10 miljardiem dolāru būvēs 1500 kilometru garu dabasgāzes
cauruļvadu caur Saūda Arābiju, Jordāniju un Sīriju uz Turciju."
Turcija, mēs atceramies, sarunas, Krievija, Turcija, Sīrija, kā viņi teica.
Un visbeidzot, bet ne mazāk svarīgi, man ir Ernsta Volfa (Ernst Wolff) izteikumi par pašreizējiem notikumiem Sīrijā.
No vienas puses, viņš saka: "Kopš 2011. gada ASV ir iztērējušas miljardiem, lai apbruņotu teroristus Sīrijā.
Tas, ka viņi streiko tieši tagad, nav nejaušība."
Iespējams, tas ir atbilde uz jautājumu, kāpēc tieši tagad?
"Pēc iespējamā drīzumā gaidāmā kara Ukrainā beigām ASV aizsardzības nozarei ir
nepieciešams vēl viens ienesīgs kaujas lauks."
Viņš arī raksta: "Sīrijā tauta neceļas pret valdību."
Tas atbilst sākumam. Kur es jums teicu, ka tas bija pilsoņu karš?
Vai tas tā patiešām ir, vai arī tā tas sākās?
Un šeit viņš raksta: "Domājamie nemiernieki ir Amerikas politikas produkts.
Finansē, apbruņo un atbalsta ASV.
Mērķis ir piešķirt ASV vasalim Netanjahu vēl lielāku ietekmi Tuvajos Austrumos."
Un šeit patiešām ir jāsaka, ka Tramps ir arī teicis, ka viņš tagad nepalīdzēs Asadam,
bet, tā sakot, virzīs šo procesu uz priekšu.
Būtībā viss konflikts ap Izraēlu - viņš šeit mieru neieviesīs, bet šeit tika pateikts diezgan skaidri:
viņš vismaz atbalstīs visu šo lietu arī pret Irānu.
Un tagad interesanti, ko par to saka bijušais prezidents Asads?
2016. gadā viņš teica sekojošo, kas iederas šajā tēmā.
SRF ziņo: "Vai jūs uzskatāt par meliem, ka pasaule jūs uzskata par kara noziedznieku?"
Un viņš saka: "Kā prezidents es aizstāvu savu valsti pret teroristiem, kuri ir iebrukuši Sīrijā kā citu valstu starpnieki.
Viņus vajadzētu apsūdzēt kā kara noziedzniekus:
1. Džordžs Bušs iebruka Irākā bez ANO Drošības padomes mandāta.
2. Kamerons un Sarkozī, kuri iebruka Lībijā bez Drošības padomes mandāta un iznīcināja valsti.
3. Rietumu līderi, kas pēdējos piecus gadus ir atbalstījuši teroristus Sīrijā un ieviesuši embargo, kura
dēļ Sīrijā ir gājuši bojā tūkstošiem civiliedzīvotāju.
Rietumi vēlas mani gāzt." Tāds ir šis viedoklis.
Tagad jums nav jāsaka, ka tas ir labais puisis vai tie ir labie puiši, viņi vēlas kārtību vai viņš gribēja tikai labo.
Būtībā jums ir jāsaka, ka sociālais taisnīgums visā pasaulē ir tik tālu viens no otra, ka jūs varat redzēt,
cik slikti klājas lielākajai daļai cilvēku visā pasaulē.
Vācijā pagaidām vēl nevar rādīt ar pirkstu, jo, protams, daudziem cilvēkiem klājas vēl sliktāk.
Tas nenozīmē, ka šīs ciešanas būtu kaut kādā veidā jārelativizē.
Taču tas, ko jūs redzat, ir sociālais taisnīgums, kas nekad nevienu nav interesējis.
Ka kādreiz būtu jābūt taisnīgumam, taisnīgumam vai īstai demokrātijai.
Es vienmēr saku, ka mēs dzīvojam fiktīvā demokrātijā. Kāpēc tā ir?
Ik pēc dažiem gadiem jums tiek prasīts atzīmēt kādu lodziņu, un šis lodziņš nekādi neietekmē nākotni.
Jo šis krusts nozīmē tikai to, ka tad tas saka to, ko visi zina, ah solījumi tika lauzti.
Politiķi nav noturējušies uz vietas. Politiķi ir vienkārši pilnībā pagriezušies kājām gaisā bez liekas piepūles.
Piemēram, kā mēs to tagad tik skaisti redzam, piemēram, ar Zaļo un Zemnieku savienību.
Vēlētāji viņus ievēlēja, jo viņi solīja to un to, un beigās sākās karš un ieroču piegādes, un galvenokārt -
citām valstīm, kas viņiem iepriekš bija sarkanais lupats.
Un tieši tāpēc es vienmēr runāju par fiktīvo demokrātiju, jo tā neatbilst demokrātijai.
Demokrātija nozīmē, ka vara nāk no tautas.
Tas nozīmē, ka iedzīvotājiem vienmēr jābūt pie varas un jāpieņem lēmumi.
Tagad no augšas ir redzams, ka lielākajai daļai cilvēku vienkārši nav ne jausmas.
Un es negribu pilnībā nepiekrist, jo lielākā daļa cilvēku ir absolūti manipulējami. Bet tas ir tikpat apzināti sistēmā.
Izglītība jau tā ir pilnīgi nožēlojama, un tad ar tevi visu laiku manipulē.
Un tad jums rodas neprātīgs viedoklis, ka jums šķiet, ka jums kaut kādā veidā ir taisnība vai ka jūs visu
zināt labāk, lai gan neesat veicis nekādus pētījumus vai vispār neesat sevi informējis.
Un tāpēc šis saturs, ko esmu jums šeit piedāvājis, kalpo tikai un vienīgi tam, lai vienkārši būtu atvērti
citiem viedokļiem un vienkārši ļautu tam iedziļināties un padomāt par to, kam es patiešām ticu?
Man šeit kaut ko stāsta un šeit kaut ko stāsta.
Man nevar būt spītīgs viedoklis. Man vienmēr ir jābūt atvērtam tam, ka viss ir pilnīgi
citādāk, nekā man, iespējams, tiek stāstīts.
Tāpēc, lūdzu, nekautrējieties man sūtīt informāciju par pašreizējo situāciju Sīrijā.
Un, protams, redzēsimies nākamajā videoklipā. Uz redzēšanos!