Dragi gledaoci, jeste li i vi primijetili koliko se intenzivno tema transseksualnosti promoviše u medijima?
Posebno je zapaženo da se čak i naša najmlađa djeca svakodnevno suočavaju s tim, bilo kod kuće putem navodno dječjih
televizijskih programa ili u školi, gdje su čak i učenici osnovne škole prisiljeni učiti o
širokom spektru seksualnih praksi i rodnih identiteta.
Kla.TV je o ovome izvijestio nekoliko puta.
Kratak pogled na dječje programe otkriva širok spektar indoktrinacije u vezi s transrodnim pitanjima.
Na ARD-u i ZDF-ovom KiKA , nova serija pod nazivom "Ich bin Hannah" (Ja sam Hannah) priča
priču o tinejdžerki koja se identificira kao trans.
Radi se o trans djevojci u muškom tijelu koja je pred ulaskom u pubertet.
Serija potiče iz Australije i mediji i transaktivisti je slave.
Hannu glumi Evie Macdonald, transrodna aktivistica iz Australije.
Dječak koji je sa devet godina priznao da je djevojčica.
Sada 16-godišnja tinejdžerka široko je hvaljena zbog svoje glumačke uloge Hannah i smatra se
nadolazećom zvijezdom među djecom i tinejdžerima.
Dječiji program "stark!" na "ZDFtivi" predstavlja 13-godišnjeg Lea, koji je rođen kao
djevojčica, a sada govori o svom životu kao dječak.
Za "njega" je presudan faktor bio da "on" nije želio raditi "stvari tipične za djevojke", kao što su nošenje haljina itd.
Postade depresivan. Onda je na društvenim mrežama čuo za trans osobu koja je imala isto iskustvo i izašla iz ormara.
Blokatori puberteta su mu primijenjeni što je brže moguće kako bi se spriječilo da dijete uđe u prirodni pubertet.
ZDF-ov "PUR+" također predstavlja Nicka, koji je rođen kao djevojčica i također nije volio haljine.
U predadolescenciji je razvila depresiju i psihičke probleme.
I, kao što se i očekivalo, i ona je pronašla svoje "spasenje" u trans programu na internetu.
Brzo "izlazak iz ormara" je odmah bio praćen blokatorima puberteta.
Postoje bezbrojni primjeri takvih očiglednih programa indoktrinacije na televiziji i društvenim mrežama.
Općenito, društveni mediji prenose djeci i mladima iskrivljen pogled na svijet, kao da postoji ogroman broj
ljudi koji se identificiraju kao LGBTQ. To nije slučaj!
Aplikacije kao što su TikTok, Discord, Instagram, Tumblr i YouTube sadrže nerazmjerno mnogo ciljanog sadržaja koji
služi kao prikriveno oglašavanje za alternativne identitete.
Zanimljivo je da mladi koriste društvene mreže kako bi istražili svoje identitete.
A budući da roditelji djeci omogućavaju slobodan pristup društvenim mrežama, gube
uvid u to ko razgovara s njihovom djecom.
Ono što je upadljivo kod svih ovih "izvještaja" jeste da su ta djeca bila u ličnoj krizi, obično praćenoj depresijom.
Nijedan od njih – oni koji su vjerovali da moraju promijeniti svoj spol – nije sam
došao na ideju da su rođeni u pogrešnom tijelu.
Na internetu su, međutim, bili preplavljeni bez da su dobili ijedan kritički izvještaj kao disidentski glas.
Ni jedan izvještaj, ni u dječjim programima ni na internetu, ne ukazuje na ozbiljne opasnosti blokatora
puberteta niti se bavi dubljim uzrocima depresije kod djece.
Ali tranzicija prikazuje se kao dječja igra, kao da je to najmanje problematična stvar na svijetu,
za koju se čak stječe veliko društveno priznanje.
Ova djeca ne dobivaju nikakvu stvarnu pomoć; umjesto toga, iskorištavaju se u svrhe ideologije.
Ova eksploatacija prevarenih djece i mladih živopisno i šokantno je dokumentovana u docudrami Epoch Timesa:
"Rodna transformacija – neizgovorena stvarnost" temelji se na iskustvima nekoliko transrodnih
mladih osoba i uvidima iz intervjua sa stručnjacima.
Docudrama prvenstveno priča tragičnu priču o Jailey iz Kalifornije, kćerki Abigail:
Prije nekoliko godina termin "transrodni" još je bio nepoznat porodici.
Danas se, međutim, suočava sa složenim i često neizrečenim stvarnostima ovog pitanja.
Jailey, koju je njena porodica jednom opisala kao "najdjevojčiju djevojku", odrasla je zaštićeno u
Kaliforniji i uživala u životu kao kćerka i sestra.
Ali s početkom nove školske godine, njen život se promijenio.
Tema rodnog identiteta je bila razmatrana u školi.
Sa 13 godina Jailey je počela patiti od depresije.
Školski terapeut ju je ohrabrio da dublje istraži svoj identitet.
To je postavilo pitanje da li bi ona bila sretnija da živi kao dječak.
Bez znanja Jaileyjeve majke Abigail, ona je potom bila dodijeljena LGBTQ grupi u školi.
Školski psiholozi su izričito uputili djecu da ne govore svojim roditeljima ili učiteljima o postojanju
ove grupe kako bi osigurali "zaštićeno okruženje".
Transrodne osobe su redovno pozivane na ove sastanke kako bi razgovarale sa učenicima
o svojim iskustvima u procesu tranzicije.
Psihologinja koja je sama učestvovala u takvim sastancima objasnila je da su sesije često prenosile osjećaj "mi
protiv drugih" – posebno prema porodici i prijateljima, koji navodno nisu razumjeli kroz šta su pogođeni prolazili.
U LGBTQ grupi učenici su se sve više izolirali i uglavnom su se držali po strani.
Upotreba aplikacija poput Snapchata, koje korisnicima omogućavaju da svoje lice prikažu
kao lice suprotnog spola, postala je sve češća.
Rasprave o tome koliko je danas lako podvrgnuti se operaciji promjene spola postale su sve češće.
Sadržaj prikazan učenicima na njihovim mobilnim telefonima također je sve više
seksualiziran, kako je jedna žrtva objasnila u filmu.
To je dovelo do toga da mnogi ljudi razviju ono što je poznato kao poremećaj dismorfije tijela (BDD) .
Ubrzo nakon toga, Jailey je odlučila da više ne želi živjeti kao djevojčica i zahtijevala
je da joj se od tada obraća imenom "Jason".
Abigail, majka, shvatila je da jedva više ima pristup svojoj kćerki.
Čak i nakon konsultacija sa školskim psihologom, savjetovano joj je da se suzdrži.
Psiholog je Abigail dao izbor:
Šta biste više voljeli – mrtvu kćerku ili živog sina?
Jailey je potom počela uzimati muške hormone.
Na kraju je pobjegla od kuće i pronašla utočište kod LGBTQ grupe.
Abigail je očajnički pokušavala pronaći svoju kćerku, dijeleći letke i obavještavajući policiju – ali bez uspjeha.
Jailey se također nije pojavila u školi.
Nakon nekog vremena, Abigail je optužena za zlostavljanje svoje kćerke i morala je odgovarati za svoje postupke na sudu.
Školski psiholog je bio taj koji je preporučio službi za zaštitu maloljetnika da Jailey bude uklonjen iz porodice.
Nakon sudskih ročišta, Abigail je konačno primila pismo iz jednog grada u Kaliforniji u kojem je obaviještena
da će Jailey podvrgnuti operaciji promjene spola i da će grad pokriti cjelokupne troškove.
Pismo je potpisao predsjedavajući sudija.
Abigail je oduzeto starateljstvo nad kćerkom.
Nakon operacija i hormonskih tretmana, Jailey je patila od nezamislivo jakih bolova, depresije i suicidalnih misli.
Posljednji poziv njenoj majci odražavao je njenu nepodnošljivu patnju zbog fizičke boli hormonske
terapije, ali ona Abigail i dalje nije rekla gdje se nalazi.
Jednog dana Abigail je dobila poziv od policije:
Jailey je izvršila samoubistvo skočivši ispred voza.
Abigail je bila duboko potresena što joj je oduzeto pravo da se brine o svojoj kćeri koja je patila.
Bile su razdvojene prebrzo, a majka koja je istinski voljela svoju kćerku nije imala priliku da joj pomogne.
Nakon tragičnog samoubistva Jailey, Abigail nastavlja kampanju na ulicama, podižući svijest o
promjeni spola kroz demonstracije i edukativni rad.
U tom procesu je ona uvjerena i ušutkana kontrademonstracijama.
Razni stručnjaci i psiholozi intervjuirani u docudrami izvještavaju da mogu djelovati samo unutar vrlo uskog
raspona djelovanja kada je riječ o rodnoj transformaciji.
Čim postave pitanja ili pokušaju saznati zašto pacijent misli da živi u pogrešnom tijelu, psihologu se može oduzeti licenca.
Cijeli državni aparat je usmjeren na promicanje i poticanje ideologije transformacije.
Dr. Katherine Welch, ljekarka, poziva ljude da prate trag novca.
Radi se o pretvaranju ljudi u doživotne pacijente. Drugim riječima, o ostvarivanju
profita iz nečijeg života što je duže moguće.
Mnoge velike zdravstvene organizacije potiskuju mišljenja psihologa i doktora i čak im prijete trenutačnim
otkazom čim njihove izjave mogu ugroziti organizacije.
Jaileyjina tragična priča – a posebno priča njene porodice – nažalost nisu rijetki izolovani slučajevi:
Godine 2021. izdat je nalog za hapšenje protiv oca u Kanadi zbog opisivanja promjene spola svoje 14-godišnje kćerke kao
državom sponzorisane zloupotrebe djece i sterilizacije djece.
Sud je presudio da otac ne bi trebao stajati na putu hormonskoj terapiji svoje kćerke i da bi
trebao razviti razumijevanje njene rodne disforije .
Pokušaj sabotaže želja vašeg djeteta putem javnih izjava je oblik porodičnog nasilja.
Činjenica da je otac to smatrao svojom očinskom odgovornošću da zaštiti kćerku od ovog nepovratnog postupka ovdje je nebitna.
U Švicarskoj su 2023. godine roditeljima zakonski oduzeta roditeljska prava jer su
željeli zaštititi svoju kćerku od transrodne zamke:
Tokom pandemije koronavirusa dijete je većinu vremena bilo samo i provodilo je mnogo vremena na internetu, što
je dovelo do psiholoških poteškoća i uzrokovalo da počne da se identifikuje kao dječak.
Roditelji su potom otišli u državnu bolnicu.
Tamo su preporučili primjenu blokatora puberteta.
Roditelji su to odbacili i odlučili se za psihoterapiju.
Škola za djevojke je ovo suprotstavila.
Ona je zanemarila odluku svojih roditelja i započela "socijalni prelazak" – nove zamjenice, novo ime.
Žalba roditelja je riješena uključivanjem službe za zaštitu mladih i transrodne organizacije "Le Refuge".
Optužili su roditelje za "zlostavljanje".
U Sjedinjenim Američkim Državama, u saveznoj državi Montana, roditeljima je 2023. godine oduzeto starateljstvo nad kćerkom
jer su odbili dopustiti da se njihova kćerka podvrgne liječenju.
Nakon što je njena kćerka primljena u kliniku zbog prijetnje samoubistvom, tamo je
izjavila da se sada identificira kao dječak.
Roditelji su odbili pristati na to jer su uvjereni da želja za tranzicijom proizlazi iz
nedijagnosticiranog problema mentalnog zdravlja.
"Volim svoju kćerku bezuvjetno i samo želim da se suzdrži od donošenja odluka dok ne stekne zrelost i životno iskustvo da
razumije posljedice svojih postupaka," objasnio je njen otac.
Kćerka je smještena u saveznoj državi Wyoming, gdje su na maloljetnicima dozvoljeni kirurški zahvati specifični po spolu.
Ona sada živi u grupi koja se sastoji isključivo od dječaka i kasnije će biti predana svojoj
biološkoj majci, s kojom nije imala kontakt godinama.
Čak i ako se reintegriše u porodicu iz koje potiče, porodica je nepovratno uništena.
Zaključak: Skandalozno je da ljudi sada gube svoju djecu ne zbog zlostavljanja djece, nego zato što ih žele
zaštititi svim srcem i s najdubljim uvjerenjem od upravo takvog zlostavljanja njihove duše, duha i tijela.
Roditelji, koji bi bili najbolje pozicionirani da svojim djeci daju samopouzdanje i hrabrost te da im osiguraju ljubav bez da se
dijete prvo mora poistovjetiti s drugim spolom, prvi su koje takozvani psiholozi, škole i
institucije brzo diskredituju i odvajaju od njihove djece.
Ono što se čini dječijom i omladinskom serijom koja se bavi školskim i svakodnevnim problemima, između redova
je opasan transaktivizam koji nema mjesta u jaslicama.
Kako smo mi kao društvo tako brzo prešli od "budi ono što jesi" do "hirurški izmijeni
svoje tijelo i promijeni cijeli svoj identitet"?
Medijski tvorci, grupe i lobisti i njihovi takozvani školski psiholozi, koji bespomoćnu mladež i djecu
podvrgavaju takvom ispiranju mozga, pripadaju na sud.
Nisu roditelji koji žele zaštititi svoju djecu od brzopletih odluka koje će im promijeniti čitav život,
oduzeti im mogućnost osnivanja porodice i još mnogo toga.
Ove grupe su objavile rat čitavoj generaciji, i mi ćemo nepovratno izgubiti ovu generaciju ako ne
zauzmemo čvrst stav protiv cijelog tog rodnog ludila!
Sin jednog posjetioca počinje svoj prvi dan u vrtiću, i samo pogledajte koliko je spreman.
U redu, Buggy, koliko ima rodova?
Dva.
A vi ste?
Dječak.
Možeš li biti djevojka?
Ne.
Mogu li djevojke biti dječaci?
Ne.
U redu.
A šta kažeš kad neko počne pričati o tome da je transrodan ili gej?
Ovo nije prikladan razgovor.
U redu, šta da kažemo?
Droge su gubitnici.
I komunizam ne funkcioniše.
Bravo, bebo.