Dragi gledatelji, jeste li i vi primijetili koliko se intenzivno tema transseksualnosti promiče u medijima?
Posebno je zapaženo da se čak i naša najmlađa djeca svakodnevno suočavaju s tim, bilo kod kuće putem navodno dječjih
televizijskih programa ili u školi, gdje su čak i učenici osnovne škole prisiljeni učiti o
raznim seksualnim praksama i rodnim identitetima.
Kla.TV je o tome izvijestio nekoliko puta.
Kratak pogled na dječje programe otkriva širok raspon indoktrinacije u vezi s transrodnim pitanjima.
Na ARD-ovom i ZDF-ovom KiKA-u nova serija pod nazivom "Ich bin Hannah" (Ja sam Hannah) priča
priču o tinejdžerici koja se identificira kao trans.
Radi se o trans djevojci u dječjem tijelu koja je na pragu puberteta.
Serija potječe iz Australije i mediji i transaktivisti je slave.
Hannu glumi Evie Macdonald, transrodna aktivistica iz Australije.
Dječak koji je sa devet godina izašao kao djevojčica.
Sada 16-godišnja tinejdžerica široko je hvaljena zbog svoje glumačke uloge Hannah i smatra se
nadolazećom zvijezdom među djecom i tinejdžerima.
Dječji program "stark!" na "ZDFtivi" predstavlja 13-godišnjeg Lea, koji je rođen kao
djevojčica, a sada govori o svom životu kao dječak.
Za "njega" je presudan faktor bio da "on" nije želio raditi "stvari tipične za djevojke", poput nošenja haljina itd.
Postao je depresivan. Zatim je na društvenim mrežama čuo za trans osobu koja je imala isto iskustvo i izašla iz ormara.
Blokatore puberteta mu je što je brže moguće primijenjeno kako bi se spriječilo da dijete uđe u prirodni pubertet.
ZDF-ov "PUR+" također predstavlja Nicka, koji je rođen kao djevojčica i također nije volio haljine.
U predadolescenciji je razvila depresiju i psihološke probleme.
I, kao što se i očekivalo, i ona je pronašla svoje "spasenje" u trans programu na internetu.
Brzo "izlazak iz ormara" odmah je bio praćen blokatorima puberteta.
Postoje bezbrojni primjeri takvih očiglednih programa indoktrinacije na televiziji i društvenim mrežama.
Općenito, društveni mediji prenose djeci i mladima iskrivljenu sliku svijeta, kao da postoji ogroman broj
ljudi koji se identificiraju kao LGBTQ. To nije slučaj!
Aplikacije poput TikToka, Discorda, Instagrama, Tumblra i YouTubea preplavljene su nerazmjernom količinom sadržaja koji se
namjerno širi kao prikrivena reklama za alternativne identitete.
Zanimljivo je da mladi koriste društvene mreže kako bi istražili svoje identitete.
A budući da roditelji svojoj djeci omogućuju slobodan pristup društvenim mrežama, gube
uvid u to tko razgovara s njihovom djecom.
Ono što je upadljivo kod svih tih "izvještaja" jest da su ta djeca bila u osobnoj krizi, obično popraćena depresijom.
Nijedan od njih – koji su vjerovali da moraju promijeniti svoj spol – nije sam došao na ideju da su rođeni u pogrešnom tijelu.
Na internetu su, međutim, bili preplavljeni bez da su dobili ijedan kritički izvještaj kao glas protiv.
Niti jedan izvještaj, ni u dječjim programima ni na internetu, ne ukazuje na ozbiljne opasnosti blokatora
puberteta niti se bavi dubljim uzrocima depresije kod djece.
Ali prijelaz prikazuje se kao dječja igra, kao da je to najlakša stvar na svijetu, za
što se čak stječe veliko društveno priznanje.
Ova djeca ne dobivaju nikakvu stvarnu pomoć; umjesto toga, iskorištavaju se u svrhe ideologije.
Ova eksploatacija prevarenih djece i mladih živo i šokantno dokumentirana je u docudrami Epoch Timesa:
"Rodna transformacija – neizgovorena stvarnost" temelji se na iskustvima nekoliko transrodnih
mladih osoba i uvidima iz intervjua sa stručnjacima.
Dokudrama prvenstveno pripovijeda tragičnu priču o Jailey iz Kalifornije, kćeri Abigail:
Prije nekoliko godina termin "transrodni" još je bio nepoznat obitelji.
Danas se, međutim, suočava sa složenim i često neizrečenim stvarnostima ovog pitanja.
Jailey, koju je njezina obitelj jednom opisala kao "najdjevojčiju djevojčicu", odrasla je zaštićeno
u Kaliforniji i uživala u životu kao kći i sestra.
Ali s početkom nove školske godine njezin se život promijenio.
Tema rodnog identiteta je bila razmatrana u školi.
Sa 13 godina Jailey je počela patiti od depresije.
Školski terapeut ju je potaknuo da dublje istraži vlastiti identitet.
To je postavilo pitanje bi li bila sretnija da živi kao dječak.
Bez znanja Jaileyjeve majke Abigail, ona je potom dodijeljena LGBTQ grupi u školi.
Školski psiholozi su djeci izričito naredili da ne govore svojim roditeljima ili učiteljima o postojanju
ove skupine kako bi osigurali "zaštićeno okruženje".
Transrodne osobe su redovito pozivane na te sastanke kako bi razgovarale s učenicima o svojim iskustvima tranzicije.
Psihologinja koja je sama sudjelovala na takvim sastancima objasnila je da su ti susreti često prenosili osjećaj "mi
protiv drugih" – osobito prema obitelji i prijateljima, koji navodno nisu razumjeli kroz što su oni pogođeni prolazili.
U LGBTQ grupi učenici su se sve više izolirali i uglavnom su se držali po strani.
Upotreba aplikacija poput Snapchata, koje korisnicima omogućuju da svoje lice prikažu
kao lice suprotnog spola, postaje sve češća.
Rasprave o tome koliko je danas lako podvrgnuti se operaciji promjene spola postale su sve češće.
Sadržaj prikazan učenicima na njihovim mobilnim telefonima također je sve više
seksualiziran, kako je jedna žrtva objasnila u filmu.
To je dovelo do toga da su mnogi ljudi razvili ono što je poznato kao poremećaj dismorfije tijela (BDD) .
Ubrzo potom Jailey je odlučila da više ne želi živjeti kao djevojčica i zahtijevala je
da joj se od tada obraćaju imenom "Jason".
Abigail, majka, shvatila je da jedva ima pristup svojoj kćeri.
Čak i nakon konzultacija sa školskim psihologom, savjetovano joj je da se suzdrži.
Psiholog je Abigail dao izbor:
Što biste radije – mrtvu kćer ili živog sina?
Jailey je potom počela uzimati muške hormone.
Na kraju je pobjegla od kuće i pronašla utočište kod LGBTQ grupe.
Abigail je očajnički pokušavala pronaći svoju kćer, dijeleći letke i obavještavajući policiju – ali bez uspjeha.
Jailey se također nije pojavila u školi.
Nakon nekog vremena Abigail je optužena za zlostavljanje svoje kćeri i morala je odgovarati za svoje postupke na sudu.
Školski psiholog je bio taj koji je preporučio službi za zaštitu maloljetnika da Jailey bude uklonjena iz obitelji.
Nakon sudskih ročišta, Abigail je napokon primila pismo iz jednog grada u Kaliforniji u kojem je obaviještena
da će Jailey podvrgnuti operaciji promjene spola i da će grad pokriti cjelokupne troškove.
Pismo je potpisao predsjedavajući sudac.
Abigail je oduzeto skrbništvo nad njezinom kćeri.
Nakon operacija i hormonskih tretmana, Jailey je patila od nezamislivo jakih bolova, depresije i suicidalnih misli.
Posljednji poziv njezinoj majci odražavao je njezinu nepodnošljivu patnju zbog fizičke boli hormonske
terapije, ali ona Abigail i dalje nije rekla gdje se nalazi.
Jednog dana Abigail je dobila poziv od policije:
Jailey je izvršila samoubojstvo skočivši pred vlak.
Abigail je bila duboko potresena što joj je oduzeto pravo skrbiti se za svoju kćer koja je patila.
Bili su razdvojeni prebrzo, a majka koja je istinski voljela svoju kćer nije imala priliku pomoći joj.
Nakon što se Jailey tragično ubila, Abigail nastavlja kampanju na ulicama, podižući svijest o
promjeni spola kroz demonstracije i edukativni rad.
U tom procesu ona je vrijeđana i ušutkana kontrademonstracijama.
Razni stručnjaci i psiholozi intervjuirani u docudrami izvještavaju da mogu djelovati samo unutar vrlo uskog
raspona djelovanja kada je riječ o rodnoj transformaciji.
Čim postave pitanja ili pokušaju saznati zašto pacijent misli da živi u pogrešnom tijelu, psihologu se može oduzeti licenca.
Cijeli državni aparat osmišljen je da promiče i potiče ideologiju transformacije.
Dr. Katherine Welch, liječnica, poziva ljude da prate trag novca.
Radi se o pretvaranju ljudi u doživotne pacijente. Drugim riječima, o ostvarivanju
profita iz života osobe što je dulje moguće.
Mnoge velike zdravstvene organizacije potiskuju mišljenja psihologa i liječnika i čak im prijete trenutačnim
otkazom ako bi njihove izjave mogle ugroziti organizacije.
Jaileyjina tragična priča – a osobito priča njezine obitelji – nažalost nisu rijetki izolirani slučajevi:
Godine 2021. izdan je nalog za uhićenje protiv oca u Kanadi jer je rodni prelazak svoje 14-godišnje kćeri opisao kao
državom potpomognutu zlouporabu djece i sterilizaciju djece.
Sud je presudio da otac ne bi trebao stajati na putu hormonskoj terapiji svoje kćeri te da bi
trebao razviti razumijevanje njezine rodne disforije .
Pokušaj sabotaže želja vašeg djeteta javnim izjavama oblik je obiteljskog nasilja.
Činjenica da je otac to smatrao svojom očinskom odgovornošću da zaštiti kćer od ovog nepovratnog zahvata ovdje je nebitna.
U Švicarskoj su 2023. roditelji zakonski oduzeta roditeljska prava jer su željeli zaštititi svoju kćer od transrodne zamke:
Tijekom pandemije koronavirusa dijete je većinom bilo samo i provodilo je puno vremena na internetu, što
je dovelo do psiholoških poteškoća i uzrokovalo da se počne identificirati kao dječak.
Roditelji su potom otišli u državnu bolnicu.
Tamo su preporučili primjenu blokatora puberteta.
Roditelji su to odbacili i odlučili se za psihoterapiju.
Škola za djevojke je to suzbila.
Zanemarila je odluku svojih roditelja i započela "društvenu tranziciju" – nove zamjenice, novo ime.
Roditeljska žalba riješena je uključivanjem ureda za zaštitu mladih i transrodne organizacije "Le Refuge".
Optužili su roditelje za "zlostavljanje".
U Sjedinjenim Američkim Državama, u saveznoj državi Montana, roditeljima je 2023. godine oduzeto skrbništvo nad kćeri
jer su odbili dopustiti da se njihova kći podvrgne liječenju.
Nakon što je njezina kći primljena u kliniku zbog prijetnje samoubojstvom, ondje je
izjavila da se sada identificira kao dječak.
Roditelji su odbili pristati na to jer su uvjereni da želja za tranzicijom proizlazi iz
nedijagnosticiranog problema mentalnog zdravlja.
"Bezuvjetno volim svoju kćer i samo želim da se suzdrži od donošenja odluka dok ne stekne zrelost i životno iskustvo da
razumije posljedice svojih postupaka", objasnio je njezin otac.
Kćerka je smještena u saveznoj državi Wyoming, gdje su maloljetnicima dopušteni kirurški zahvati specifični za spol.
Sada živi u grupi koja se sastoji isključivo od dječaka i kasnije će biti predana svojoj biološkoj
majci, s kojom godinama nije imala nikakav kontakt.
Čak i ako se reintegrira u svoju obitelj podrijetla, obitelj je nepovratno uništena.
Zaključak: Skandalozno je da ljudi sada gube svoju djecu ne zbog zlostavljanja djece, nego zato što ih žele zaštititi
svim srcem i s najdubljim uvjerenjem upravo od takvog zlostavljanja njihove duše, njihovog duha i njihovog tijela.
Roditelji, koji su najbolje pozicionirani da u svoju djecu usađuju samopouzdanje i hrabrost te im osiguraju ljubav bez da se
dijete prvo mora poistovjetiti s drugim spolom, prvi su koje takozvani psiholozi, škole i
institucije brzo omalovažavaju i odvajaju od njihove djece.
Ono što se čini dječjom i mladinskom serijom koja se bavi školskim i svakodnevnim problemima, između
redaka je opasan transaktivizam koji nema mjesta u vrtiću.
Kako smo mi kao društvo tako brzo prešli od "budi ono što jesi" do "hirurški promijeni
svoje tijelo i promijeni cijeli svoj identitet"?
Medijski tvorci, skupine i lobisti te njihovi takozvani školski psiholozi, koji bespomoćnu mladež i
djecu podvrgavaju takvom pranju mozga, pripadaju na sud.
Nisu roditelji koji žele zaštititi svoju djecu od brzopletih odluka koje će im promijeniti cijeli život,
oduzeti im mogućnost osnivanja obitelji i još mnogo toga.
Ove su skupine objavile rat cijeloj generaciji, i mi ćemo tu generaciju neizbrisivo propustiti ako ne
zauzmemo čvrst stav protiv cijelog tog rodnog ludila!
Sin jednog gledatelja počinje svoj prvi dan u vrtiću, i samo pogledajte koliko je spreman.
U redu, Buggy, koliko ima rodova?
Dva.
A vi ste?
Dječak.
Možeš li biti djevojka?
Ne.
Mogu li djevojke biti dječaci?
Ne.
U redu.
A što kažeš kad netko počne pričati o tome da je transrodan ili gej?
Ovo nije prikladan razgovor.
U redu, i što ćemo reći?
Droge su gubitnici.
A komunizam ne funkcionira.
Bravo, bebo.