Dragi gledalci, ali ste opazili, kako množično se v medijih širi tema transseksualnosti?
Posebej pomembno je poudariti, da se s tem vsakodnevno srečujejo tudi naši najmlajši, bodisi doma v domnevnih otroških programih
bodisi v šoli, kjer se jim že v osnovni šoli vsiljuje "izobraževanje" o različnih
spolnih praksah ali celo spolnih identitetah.
Kla.TV je o tem že večkrat poročal.
Že kratek pregled "otroških" programov pokaže široko paleto indoktrinacije v zvezi s transspolnimi osebami.
Na otroškem kanalu KiKA (ARD in ZDF) nova serija z naslovom "Jaz sem Hannah" pripoveduje o
najstnici, ki se identificira kot transseksualka.
Govori o transspolni deklici v fantovskem telesu, ki je tik pred puberteto.
Serija izvira iz Avstralije, mediji in trans aktivisti pa jo slavijo.
Hannah igra transspolna aktivistka Evie Macdonald iz Avstralije.
Deček, ki se je pri devetih letih razkril kot deklica.
Zdaj 16-letna najstnica je za vlogo Hannah požela veliko odobravanja in velja za novo zvezdo med otroki in najstniki.
V otroški oddaji "stark!" televizije ZDFtivi se predstavi 13-letni Leo, ki se je rodil kot
deklica, zdaj pa govori o svojem življenju kot deček.
Zanj je bilo odločilno to, da ni želel početi "tipičnih dekliških stvari", kot je nošenje oblek itd.
"On" je postal depresiven. Nato je na družbenih omrežjih slišal za transspolnega moškega,
ki je imel enako izkušnjo in se je razkril.
Hitro so mu dali zaviralce pubertete, da bi preprečili naravno puberteto otroka.
V oddaji "PUR+" na ZDF nastopa tudi Nick, ki se je rodil kot deklica in prav tako ni maral majhnih oblekic.
V predpubertetnem obdobju je imela depresijo in psihološke težave.
In kot bi pričakovali, je tudi ona našla "odrešitev" v transspolnem programu na internetu.
Hitremu "izstopu" so takoj sledila zdravila za preprečevanje pubertete.
Na televiziji in v družbenih medijih je skoraj nešteto takšnih jasnih indoktrinacijskih programov.
Na splošno so družbeni mediji tisti, ki otrokom in mladim dajejo izkrivljen pogled na svet, kot da je ljudi, ki
se opredeljujejo kot LGBTQ, neverjetno veliko. To ni res!
Aplikacije, kot so TikTok, Discord, Instagram, Tumblr in YouTube, ponujajo nesorazmerno veliko ciljno usmerjene
vsebine kot prikrito oglaševanje alternativnih identitet.
Očitno je, da mladi uporabljajo družbene medije za raziskovanje svoje identitete.
Ker starši svojim otrokom omogočajo prost dostop do družbenih medijev, izgubijo pregled
nad tem, kdo se pogovarja z njihovimi otroki.
V vseh "poročilih" je opaziti, da so bili ti otroci v osebni krizi, ki jo je običajno spremljala depresija.
Vsi, ki so verjeli, da morajo spremeniti spol, se niso zavedali, da so se rodili v napačnem telesu.
Na internetu pa so jih preplavili, ne da bi se pojavila kakršnakoli kritična poročila, ki bi govorila o nasprotnem.
Nobeno poročilo, niti v otroških oddajah niti na internetu, ne opozarja na resne nevarnosti zaviralcev
pubertete in ne obravnava globljih vzrokov za depresijo otrok.
Prehod pa je predstavljen kot otroška igra, kot da je najmanj problematična stvar na svetu, za katero
je človek celo deležen velikega družbenega priznanja.
Noben od teh otrok ne dobi prave pomoči, temveč so izkoriščani za cilje ideologije.
To izkoriščanje prevaranih otrok in mladih je nazorno in zaskrbljujoče dokumentirano v doku-drami Epoch Timesa:
"Transformacija spola - neizrečena realnost" temelji na izkušnjah več mladih transspolnih
oseb in spoznanjih iz intervjujev s strokovnjaki.
Na prvi pogled dokumentarna drama pripoveduje tragično zgodbo Jailey iz Kalifornije, ene od Abigailinih hčera:
Pred nekaj leti je bil izraz "transseksualec" družini še tuj.
Danes pa se sooča z zapleteno in pogosto neizgovorjeno realnostjo tega vprašanja.
Jailey, ki jo je družina nekoč opisala kot "najbolj dekliško dekle", je odraščala v zavetju
Kalifornije in uživala v življenju kot hči in sestra.
Toda njeno življenje se je spremenilo ob začetku novega šolskega leta.
V šoli so se ukvarjali s temo spolne identitete.
Pri 13 letih je Jailey začel trpeti za depresijo.
Šolska terapevtka jo je spodbudila, naj se natančneje posveti svoji identiteti.
Postavilo se je vprašanje, ali bi bila morda srečnejša, če bi živela kot deček.
Brez vednosti Jaileyjine mame Abigail so jo na šoli dodelili v skupino LGBTQ.
Šolski psihologi so otrokom izrecno naročili, naj staršem ali učiteljem ne povedo o obstoju
te skupine, da bi zagotovili "zaščiteno okolje".
Na teh srečanjih so bile transspolne osebe redno vabljene, da se s študenti pogovarjajo o svojih izkušnjah s transformacijo.
Psihologinja, ki se je tudi sama udeležila takšnih srečanj, je pojasnila, da je bil na srečanjih pogosto prisoten
občutek "mi proti njim" - zlasti v odnosu do družine in prijateljev, ki naj ne bi razumeli, kaj prizadeti doživljajo.
V skupini LGBTQ so se učenci vedno bolj izolirali in se večinoma držali zase.
Uporaba aplikacij, kot je Snapchat, ki omogočajo prikazovanje lastnega obraza kot obraza nasprotnega spola, je vse pogostejša.
Pogovori o tem, kako preprosta je danes sprememba spola, so postali pogostejši.
Kot je v filmu pojasnil eden od prizadetih učencev, je bila tudi vsebina, ki so jo učenci prejemali na
svojih mobilnih telefonih, vedno bolj seksualizirana.
Pri mnogih je to privedlo do tako imenovane telesne dismorfične motnje (BDD) .
Kmalu zatem se je Jailey odločila, da ne želi več živeti kot deklica, in je zahtevala, da jo od takrat naprej kličejo Jason.
Mati Abigail je ugotovila, da skoraj nima dostopa do svoje hčerke.
Tudi po posvetu s šolskim psihologom so ji svetovali, naj se ne izpostavlja.
Psiholog je dal Abigail na izbiro:
"Kaj imaš raje - mrtvo hčer ali živega sina?"
Jailey je nato začel jemati moške hormone.
Nazadnje je pobegnila od doma in našla zatočišče v skupini LGBTQ.
Abigail je obupano poskušala najti hčerko, razdeljevala letake in opozorila policijo, vendar brez uspeha.
Tudi Jailey ni prišel v šolo.
Čez nekaj časa je bila Abigail obtožena zlorabe svoje hčerke in je morala pred sodišče.
Šolska psihologinja je bila tista, ki je uradu za mladino priporočila, naj se Jailey izloči iz družine.
Po sodnih obravnavah je Abigail končno prejela pismo mesta v Kaliforniji, v katerem so jo obvestili, da
bo Jailey prestala operacijo za spremembo spola in da bo mesto v celoti krilo stroške.
Pismo je podpisal pristojni sodnik.
Abigail je bila odvzeta skrb za hčerko.
Po operacijah in hormonskem zdravljenju je Jailey trpela nepredstavljivo hude bolečine, depresijo in samomorilne misli.
Zadnji telefonski klic mami je odražal njeno neznosno trpljenje zaradi fizičnih bolečin hormonskega
zdravljenja, vendar Abigail še vedno ni povedala, kje je.
Nekega dne je Abigail poklicala policija:
Jailey si je s skokom pod vlak vzela življenje.
Abigail je bila zelo pretresena, ker so ji odvzeli pravico do skrbi za trpečo hčerko.
Prehitro so ju razdvojili, ne da bi mati, ki je resnično ljubila svojega otroka, dobila priložnost, da bi pomagala svoji hčerki.
Po Jaileyjevem tragičnem samomoru je Abigail še danes dejavna na ulicah, organizira demonstracije in ozavešča o spremembi spola.
Nasprotne demonstracije jo žalijo in utišajo.
Različni strokovnjaki in psihologi, s katerimi je bila opravljena razprava v dokumentarni drami, so povedali, da lahko pri
vprašanju preoblikovanja spola delujejo le v zelo ozkem okviru.
Takoj ko postavijo vprašanja ali poskušajo ugotoviti, zakaj pacient misli, da živi v
napačnem telesu, se lahko psihologu odvzame licenca.
Celoten državni aparat je namenjen spodbujanju in podžiganju ideologije preobrazbe.
Dr. Katherine Welch, zdravnica, poziva ljudi, naj sledijo sledi denarja.
Cilj je spremeniti ljudi v vseživljenjske bolnike. Z drugimi besedami, čim dlje ustvarjati dobiček iz življenja posameznika.
Številne velike zdravstvene organizacije zatirajo mnenja psihologov in zdravnikov ter jim celo grozijo s takojšnjo
odpovedjo, če bi njihove izjave lahko ogrozile organizacijo.
Na žalost tragična zgodba Jailey in zlasti njene družine ni osamljen primer:
Leta 2021 so v Kanadi izdali nalog za aretacijo očeta, ker je spremembo spola svoje 14-letne hčerke označil
za državno podprto zlorabo otrok in sterilizacijo otrok.
Sodišče je odredilo, da oče ne sme ovirati hčerkine hormonske terapije in mora razumeti njeno spolno disforijo .
Poskus sabotiranja otrokovih želja z javnimi izjavami je oblika družinskega nasilja.
Dejstvo, da je oče menil, da je njegova očetovska odgovornost zaščititi hčerko pred tem
nepopravljivim posegom, v tem primeru ni pomembno.
V Švici so staršem leta 2023 zakonsko odvzeli starševske pravice, ker so želeli svojo
hčerko zaščititi pred pastjo transseksualcev:
V fazi koronavirusa je otrok večinoma potoval sam in po spletu, zaradi česar je imel psihološke
težave in se je začel identificirati kot deček.
Starši so nato odšli v državno bolnišnico.
Priporočeno je bilo dajanje zdravil za preprečevanje pubertete.
Starši so to zavrnili in se odločili za psihoterapijo.
Šola za deklice je to preprečila.
Preprečila je odločitev staršev in začela "socialno tranzicijo" - novi zaimki, novo ime.
Na pritožbo staršev sta se odzvala urad za mladino in transseksualna organizacija "Le Refuge".
Starše so obtožili "zlorabe".
V Združenih državah Amerike, v zvezni državi Montana, so staršem leta 2023 odvzeli skrbništvo
nad hčerko, ker so zavrnili njeno zdravljenje.
Ko so njeno hčerko sprejeli na kliniko zaradi grozečega poskusa samomora, je povedala, da se je zdaj identificirala kot deček.
Starši se s tem niso strinjali, saj so prepričani, da je želja po prehodu posledica nediagnosticiranih težav z duševnim zdravjem.
"Svojo hčerko imam brezpogojno rad in ne želim, da bi sprejemala kakršne koli odločitve, dokler ne bo dovolj
zrela in imela življenjskih izkušenj, da bo razumela posledice svojih dejanj," je pojasnil njen oče.
Hčerka je bila nameščena v zvezni državi Wyoming, kjer so kirurški posegi na mladoletnih osebah zaradi spola dovoljeni.
Zdaj živi v skupini, v kateri so samo fantje, pozneje pa bo predana svoji biološki materi, s katero že več let nima stikov.
Tudi če se ponovno vključi v svojo izvorno družino, je ta nepovratno uničena.
Sklep: Nezaslišano je, da ljudje izgubljajo svoje otroke ne zaradi zlorabe otrok, ampak zato, ker jih želijo z
vsem srcem in globokim prepričanjem zaščititi pred prav takšno zlorabo njihove duše, uma in telesa.
Starši, ki bi lahko svojemu otroku najbolje zagotovili samozavest in pogum ter ljubezen, ne da bi moral biti najprej
nasprotnega spola, so prvi, ki jih tako imenovani psihologi, šole in ustanove očrnijo in ločijo od svojih otrok.
Kar se zdi kot otroška in mladinska serija, v kateri se obravnavajo šolske in vsakdanje težave, je med
vrsticami nevaren trans aktivizem, ki ne sodi v vrtec.
Kako smo kot družba tako hitro prešli od "biti sam" k "kirurško spremeniti svoje telo in spremeniti celotno identiteto"?
Ustvarjalci medijev, skupine in lobisti ter njihovi tako imenovani šolski psihologi, ki tako perejo možgane
nemočnim mladim in otrokom, bi morali odgovarjati pred sodiščem.
Ne pa starši, ki želijo svoje otroke zaščititi pred kratkovidnimi odločitvami, ki jim bodo spremenile celotno življenje,
jim odvzele možnost, da si ustvarijo družino, in še veliko več.
Te skupine so napovedale vojno celotni generaciji, ki jo bomo nepreklicno zamudili, če se ne
bomo odločno zoperstavili vsej tej spolni norosti!
Gledalčev sin gre prvi dan v vrtec in poglejte, kako je pripravljen.
Okej, Buggy, koliko spolov je?
Dva.
In vi ste?
Deček.
Si lahko dekle?
Ne.
Ali so lahko dekleta fantje?
Ne.
V redu.
In kaj rečete, ko nekdo začne govoriti o tem, da je transseksualec ali gej?
To ni primeren pogovor.
Kaj naj rečemo?
Droge so porazne.
In komunizem ne deluje.
Dobro opravljeno, otročiček.