Resonanssi, taajuusolennot
Yhä useammat ihmiset kärsivät terveysongelmista, kuten huimauksesta, päänsärystä,
sydämen rytmihäiriöistä tai unettomuudesta.
Syyksi mainitaan usein stressi.
Seuraava dokumenttielokuva vuodelta 2012 osoittaa, että tällaiset oireet liittyvät usein
aivan muihin, vähemmän tunnettuihin syihin.
Elokuva vie meidät matkalle alkulähteiltä 1990-luvulle, jolloin langattoman viestintäteknologian yleistyminen alkoi.
Siitä lähtien ihmiskunta on uponnut keinotekoisten taajuuksien valtamereen.
Paljain silmin planeetta näyttää samalta, mutta solutasolla se on suurin muutos, jonka elämä maapallolla on kokenut.
Vaikutuksia ei pidä aliarvioida!
Kla.TV on kääntänyt ja dubannut tämän elokuvan saksaksi.
Tutkijat, teollisuuden edustajat, lääkärit ja asianosaiset sanovat mielipiteensä.
Toivomme, että nautitte James Russellin dokumenttielokuvasta "RESONANCE - Creatures of Frequency"!
1980-luvun puolivälissä noin kolme prosenttia ihmisistä useimmissa maissa käytti matkapuhelinta,
nykyään lähes sata prosenttia käyttää matkapuhelinta.
Jos he ovat 19- tai 20-vuotiaita, he ovat käyttäneet matkapuhelinta 10 vuotta, eikä
meillä ole aavistustakaan siitä, mikä on riski.
Olemme sähkömagneettisen säteilyn valtameressä. Se ympäröi meitä kaikkialla.
Näkymätön, emme voi nähdä sitä. Mutta tiedämme, että se on olemassa.
Aina kun käytät matkapuhelinta, tiedät, että hän on siellä.
Kelloa on äärimmäisen vaikea kääntää taaksepäin. Mahdotonta.
Meidän on kuitenkin oltava tietoisia näistä terveysriskeistä, jotta voimme ryhtyä varotoimiin.
Tällä hetkellä WHO:n lausunto tästä on, että se on todellisuutta.
Emme olleet ainoat syöpäkeskittymät maston ympärillä, vaan maston ympärillä on monia syöpäkeskittymiä.
Suurin osa tulevista syövistä ei ole vielä täällä.
Kuinka voimme ajatella olevamme turvassa, kun säteilytämme aivojamme mikroaalloilla?
Emme vain ymmärrä vielä täysin, mitä teemme.
Meillä on vihdoin ilmoitus siitä, aiheuttavatko matkapuhelimet syöpää.
Resonanssi - taajuuden olentoja
Oletko koskaan miettinyt, miksi sinulla on niin hyvä olo, kun menet ulos?
Tuntematon tiedemies on tekemässä löytöä, jonka olisi pitänyt muuttaa kaikki. Hänen nimensä oli Winfried Otto Schumann.
Siitä päivästä lähtien hän opetti oppilailleen sähkön fysiikkaa.
Miten pallo voi synnyttää sähköjännitteen pallossa. Ja sen seurauksena: taajuus.
Schumannin luokan oli vaikea ymmärtää aihetta.
Helpottaakseen tilannetta professori kehotti heitä kuvittelemaan, että maapallo oli yksi pallo ja ionosfääri toinen.
Sitten hän pyysi heitä laskemaan niiden välisen jännitteen.
Koska hänellä itsellään ei ollut mitään ideaa, Schumann alkoi myös tehdä matematiikkaa.
Se saavutti lopulta noin 10 hertsin taajuuden.
Niin uskomattomalta kuin se Schumannista tuntuikin, planeetallamme oli pulssi, mitattavissa
oleva -taajuus, joka ympäröi elämää maapallolla.
Vaikka professori oli ylpeä löydöstään, hän sanoi, ettei sillä ollut suurta merkitystä.
Etenkin, kun se julkaistiin vain pienessä tieteellisessä lehdessä, jonka takasivuille oli jäänyt otsikko "Schumann-resonanssi".
Kesti useita vuosia, mukaan lukien uskomaton kohtalon käänne, ennen kuin professori ymmärsi
Schumannin resonanssin todellisen merkityksen.
Tämä kohtalon käänne oli alkanut 30 vuotta aiemmin toisen saksalaisen tiedemiehen, Hans Bergerin, kohdalla.
Berger käytti itse rakentamaansa EEG-laitetta ja teki ensimmäisen tallenteen ihmisaivojen lähettämistä sähkötaajuuksista.
Alun perin ehdotettiin, että aalto nimettäisiin sen löytäjän mukaan, mutta vaatimaton Berger valitsi
aakkosellisen nimen. Hän kutsui sitä nimellä "Alfa-aalto".
Pian professori Schumannin löydön jälkeen eräs Hans Bergerin kollega, mies nimeltä Ankermüller, sattui törmäämään pienen
tieteellisen lehden repaleiseen kappaleeseen; juuri siihen samaan pieneen tieteelliseen lehteen, jossa professori
Schumannin löytö oli julkaistu muutamaa vuotta aiemmin.
Hän luki artikkelin useita kertoja ja pudisti epäuskoisena päätään.
Hän tajusi heti, mikä häntä odotti.
Hans Bergerin tallentamien alfa-aaltojen taajuus oli lähes identtinen Schumannin resonanssin eli maan taajuuden kanssa.
Tohtori Ankermüller otti välittömästi yhteyttä Schumanniin saadakseen tämän tutkimaan asiaa tarkemmin.
Schumann suostui siihen ja kehitti yhdessä erään oppilaansa kanssa hänen löytöjään edelleen.
He tutkivat yksityiskohtaisesti, miten salaman aiheuttama jännite purkautuu ionosfäärin ontelossa.
Lopulta he löysivät tarkan taajuuden: Maan pulssi, Schumannin resonanssi, oli täsmälleen 7,83 hertsiä. Löytö oli hämmästyttävä.
Muistuttiko Schumann-resonanssi vain ihmisen aivojen alfa-aaltoja? Ei - se oli identtinen!
Aivojen taajuus, joka ohjaa luovuuttamme, suorituskykyämme, stressiämme, pelkojamme ja immuunijärjestelmäämme,
oli jotenkin virittynyt planeetan taajuuteen.
Maan sykkeestä oli tullut itse elämän pulssi.
Aallon taajuus mitataan hertseinä. Sillä tarkoitetaan aallon värähtelyjen lukumäärää sekunnissa.
Taajuudet vaihtelevat atomin triljoonasosasta maailmankaikkeuden pituuteen.
Teoriassa taajuudet ovat äärettömiä, täysin loputtomia.
Jos se oli sattumaa, niin se oli yksi luonnon upeimmista!
Mitä tämä kaikki sitten tarkoitti? Ei kestänyt kauan ennen kuin joku yritti selvittää sitä.
Hänen nimensä oli Rütger Wever, Max Planck -instituutin tunnettu tiedemies.
1960-luvun alussa professori rakensi maanalaisen bunkkerin tutkiakseen ihmisen vuorokausirytmiä.
Sirkadiaaninen rytmi on päivä-yö-rytmi, joka on kaiverrettu kaikkeen elämään .
Kolmenkymmenen vuoden ajan professori teki kokeita, joissa vapaaehtoista opiskelijaa asui bunkkerissa seitsemän
viikkoa täysin suojassa maan luonnollisilta resonansseilta.
Hänen havaintonsa tarjoavat meille hämmästyttäviä oivalluksia.
Hän havaitsi, että opiskelijoiden fyysinen ja henkinen terveys kärsi heti, kun
Schumann-resonanssi oli ﬁlteroitu pois -bunkkerista.
Hän toi sinne opiskelijoita. Hän ei uskaltanut tehdä sitä sairaiden tai vanhusten kanssa.
Hän toi sinne nuoria opiskelijoita, koska hän tiesi - Wever tiesi, että sillä olisi vaikutusta.
Maan alla ei siis selvästikään ole Schumannin resonanssia.
Maapallon sisäpuolelta tuli vain poikittaisia magneettikenttiä.
Kun ne laitettiin maahan, ne alkoivat voida huonosti, niillä oli päänsärkyä ja niiden vuorokausirytmi oli täysin häiriintynyt.
Mielenkiintoista oli, että kun hän käytti 7,83 hertsin taajuutta magneettipulssigeneraattorilla, se pysähtyi välittömästi.
Wever syötti salaa 7.83-taajuuden bunkkeriin keinotekoisen lähettimen kautta.
Aina kun hän teki näin, hän havaitsi, että vapaaehtoisten kokemat haittavaikutukset joko hävisivät tai vähenivät.
Hänen stressinsä, päänsärkynsä ja henkinen kuormittuneisuutensa vähenivät, ja hänen hyvinvointinsa palautui.
Kaikki Schumannin resonanssin lisäämisen kautta.
Weverin tutkimus on paljastanut uskomattoman yhteyden ihmisten terveyden ja planeetan luonnollisen taajuuden välillä.
Vuonna 2011 uraauurtava tutkimus osoitti jotain vielä vaikuttavampaa:
Schumann-resonanssi voisi liittyä itse elämän alkuun.
Läpimurron teki Luc Antoine Montagnier, Nobel-palkittu tiedemies, joka löysi ensimmäisenä HI-viruksen.
Professori teki kokeita veden muistista ja tutki, miten vesi voi säilyttää muistin siihen aiemmin liuenneista aineista.
Prosessin aikana hän törmäsi johonkin, joka kyseenalaisti tieteen periaatteet.
Kaikki elämä tulee elämästä. Tämä on tieteen perusperiaate, jota ei ole koskaan rikottu millään kokeella.
Elämä voi kehittyä vain siellä, missä sitä on ollut ennenkin.
Ja tämän mekanismin on aina ymmärretty olevan materiaalinen.
Aivan kuten munasolu ja siittiö tai itiöt ja solujen jakautuminen.
Luc Montagnierin kokeissa esitettiin kuitenkin täysin erilainen hypoteesi.
Professori osoitti, että DNA-sekvenssit, elämän varsinaiset rakennuspalikat, kommunikoivat keskenään vedessä
lähettämällä matalataajuisia sähkömagneettisia aaltoja.
Vaikka DNA:ta säilytettiin erillisissä koeputkissa, professori rekisteröi silti sähkömagneettisen viestinnän niiden välillä.
Kuinka kehittynyttä tämä viestintä voisi olla?
Luc Montagnier osoitti, että ne pystyvät muodostamaan nukleotideja - DNA:n rakenneosia -
ja kokoamaan itsensä täysin uudeksi DNA:ksi.
Tutkijat ovat yhdistäneet näitä komponentteja lukemattomia kertoja, mutta missään kokeessa he eivät ole onnistuneet
sytyttämään elämän kipinää ja muuttamaan nukleotideja varsinaiseksi DNA:ksi ilman, että DNA:ta olisi jo olemassa.
Loppujen lopuksi elämää voi olla olemassa vain siellä, missä sitä on ollut jo aiemmin.
Luc Montagnierin kokeissa DNA suodattui kuitenkin kokonaan pois vedestä. Siitä huolimatta uutta DNA:ta muodostui.
Miten tämä oli mahdollista? Miten Luc Montagnier onnistui siinä, mihin kukaan muu tiedemies ei pystynyt?
Ja miten hän loi elämän sinne, missä ei ollut elämää?
Mikä Luc Montagnierin kokeissa oli niin erilaista?
Taajuus oli läsnä. Taajuus, jonka poistaminen aiheuttaisi kokeen epäonnistumisen.
Mutta jos se oli läsnä, se varmisti, että se onnistui. Tämä taajuus oli 7,83 hertsiä: Schumannin resonanssi.
Elämän ja planeetan taajuuden välinen herkkä yhteys oli katkennut.
Elävien organismien ja sähkömagneettisten taajuuksien välinen vuorovaikutus. Riippuvuus, yhteys.
Todisteita tästä voi löytää lukemalla tieteellisiä artikkeleita, mutta vielä selvempiä
todisteita voi löytää yksinkertaisesti menemällä ulos.
Miten muuten voisit tuntea olosi niin hyväksi?
Miten tämä kaikki tapahtui? No, jos tarkastellaan maapallon historiaa, se vaikuttaa melko ilmeiseltä.
Schumann-aallot ovat olleet osa tätä planeettaa alusta alkaen.
Elämä kehittyy niiden ympäröimänä ja väistämättä niihin sopeutuneena.
Itse asiassa taajuusherkkyytemme on vahvasti yhteydessä kykyymme havaita toinenkin planeetan ilmiö.
Magneettikentät
[Kertoja: Kaksi miljardia vuotta sitten magnetotaktiset bakteerit muodostivat yksinkertaisen
mutta kiehtovan suhteen Maan magneettikenttään.
Yksisoluinen organismi sisälsi magneettisen materiaalin hiukkasia.
Näin hän pystyi toimimaan kuin kompassin neula ja suuntautumaan maan magneettisia linjoja pitkin.
Eliöiden monimutkaistumisen myötä myös niiden riippuvuus Maan magneettikentistä kasvoi.
Tiedämme, että mehiläiset ovat herkkiä magneettikentille. Tiedämme, että niiden kehossa on geomagneettihiukkasia.
Laboratoriokokeet ovat osoittaneet, että ne todellakin reagoivat herkästi magneettikenttiin.
Laboratorioissa on osoitettu, että mehiläisten tapaa rakentaa kammiotaan voidaan ohjata luomalla keinotekoinen
magneettikenttä, ja näyttää ilmeiseltä, että mehiläiset käyttävät magneettikenttiä suunnistamiseen.
Elämän herkkää tasapainoa maapallolla kuvaa erinomaisesti riippuvuus mehiläisistä ja
niiden suorittamasta kasvien pölytyksestä.
Oletetaan, että elämä ei olisi mahdollista ilman mehiläisiä.
Hyönteisten suorittama pölytys on välttämätöntä lähes kaikelle, mikä tekee ruoasta kiinnostavaa:
Hedelmät, pähkinät, kaikki nämä vaativat hyönteisten pölytystä, ja mehiläiset ovat tärkein pölyttäjäryhmä.
Noin 70 prosenttia maailman ravintokasveista pölyttää mehiläiset.
Jos mehiläisiä ei olisi....
[Norman Carrick, British Beekeepers Association (BBKA): Kyllä, ilman mehiläisiä meillä olisi hyvin tylsä ruokavalio.
Kyllä, elämämme olisi hyvin niukkaa. Luulen, että se on asian ydin, ilman mehiläisiä...
Ja tietenkin ne pölyttävät luonnonvaraisia kasveja sekä kasveja, joita tarvitsemme ravinnoksi, emmekä
monissa tapauksissa edes tiedä pölytyksen yksityiskohtia.
Voimme kuitenkin olla varmoja siitä, että monet luonnonvaraisista kasveistamme katoaisivat ilman mehiläisiä pölyttämässä niitä.
Vuonna 2006 tapahtui jotain käsittämätöntä: mehiläisyhdyskunnat ympäri maailmaa alkoivat
kuolla, eikä kukaan osannut selittää syytä.
Mehiläisyhdyskunnat ympäri maailmaa alkoivat romahtaa, eikä kukaan osannut selittää syytä. Kun mehiläishoitajat alkoivat
raportoida 30-90 prosentin menetyksistä mehiläispesistään.... Ministeriö tutkii mehiläisyhdyskuntien romahtamishäiriötä Suurin
osa maailman viljelykasveista on riippuvaisia mehiläisten pölytyksestä. Jos pölytystä ei tapahdu, ihmiskunta on tuhoon
tuomittu. ...jossa mehiläiset jättävät pesänsä tähän mennessä 25 osavaltiossa eivätkä koskaan palaa takaisin. Ja silti kaikkien
näiden vuosien jälkeen ei ole löydetty syytä mehiläiskuolleisuudelle. Tämä on levinnyt
Eurooppaan, ja on todettu, että mehiläispopulaatio voi kuolla sukupuuttoon 10 vuodessa.
Mukana on Maryann Fraizer, Pennsylvanian valtionyliopiston mehiläishoidon johtava neuvonantaja.
Mitkä ovat mehiläiskuolleisuuden klassiset kriteerit, joiden perusteella mehiläishoitaja voi mennä ulos, katsoa mehiläisiä ja
sanoa, että tämä näyttää klassiselta tällaiselta tapaukselta?
Oireet ovat, että mehiläiset ovat suhteellisen terveitä ja elinvoimaisia, mutta kuitenkin lyhyessä ajassa
aikuisten mehiläisten määrä pesässä vähenee; se poistuu pesästä.
Jäljelle jää paljon poikasia eli nuoria mehiläisiä, hunajaa ja siitepölyä.
Millä mantereilla on havaittu tätä mehiläiskuolleisuutta?
Hunajamehiläisten väheneminen on itse asiassa tapahtunut maailmanlaajuisesti.
Monet muut maat raportoivat mehiläisten vähenemisestä.
Se, johtuuko se todella niin sanotusta "pesäkkeiden romahtamishäiriöstä" , jota varten on
olemassa erityinen kriteeriluettelo, on toinen kysymys.
Tämä on yksi niistä asioista, joita yritämme ymmärtää kommunikoimalla muiden
maailman eri puolilta tulevien ihmisten kanssa.
Tämä nykyinen huolenaihe on ollut olemassa noin vuodesta 2006 lähtien erityisesti Yhdysvalloissa, jossa monet ammattimaiset
mehiläishoitajat yhtäkkiä huomasivat, että heidän mehiläisensä, jotka olivat olleet terveitä tiettyyn aikaan
vuodesta, kärsivät sitten loppukesästä huomattavia tappioita.
Ja ne näyttivät olevan erilaisia kuin mikään aiemmin nähty.
Niinpä ihmiset tulivat mehiläispesiensä luo ja huomasivat, ettei mehiläisiä ollut enää jäljellä.
Tällainen mehiläiskuolleisuus, joka tunnetaan myös nimellä CCD (Colony Collapse Disorder), vaikuttaa
mehiläisyhdyskuntiin kaikkialla maailmassa, ja joissakin maissa on raportoitu jopa 70 prosentin tappioista.
Syiksi mainittiin useita eri syitä.
Mikään niistä ei kuitenkaan pystynyt selittämään lopullisesti, miksi mehiläiset yhtäkkiä lakkasivat
palaamasta pesiinsä - yhtä poikkeusta lukuun ottamatta:
Jochen Kuhnin ja hänen ryhmänsä sensaatiomainen tutkimushanke.
Eräässä kokeessa lääkäri työskenteli kahdeksan mehiläisyhdyskunnan kanssa ja sijoitti tavallisen DECT-puhelimen neljään niistä.
Sitten tutkijat seurasivat, vaikuttaako DECT-puhelimen läsnäolo siihen, palaavatko
mehiläiset pesäänsä. Tulokset olivat hämmästyttäviä.
Mehiläiset palasivat normaaleina määrinä pesiin, joihin ei ollut sijoitettu DECT-puhelimia.
Mutta tuskin yksikään mehiläinen palasi pesiin, joissa oli DECT-puhelin.
Yksikään mehiläinen ei palannut yhdellekään pesälle, jossa oli DECT-puhelin.
Jotta voisimme täysin ymmärtää tohtori Kuhnin kokeen vaikutukset, meidän on ensin ymmärrettävä, miten DECT-puhelin toimii.
DECT-puhelimella voi kävellä ympäri taloa ja soittaa puheluita, koska DECT-puhelimen tukiasema lähettää luuriin
sähkömagneettisia aaltoja, joita kutsutaan mikroaalloiksi.
Tämä on täsmälleen sama tapa, jolla matkapuhelinmasto kommunikoi matkapuhelimen kanssa.
DECT-puhelin on käytännössä matkapuhelinmaston pienoismalli.
Jos mehiläiseen vaikuttaa DECT-puhelimesta tuleva säteily, siihen vaikuttaa varmasti myös matkapuhelinmastosta tuleva säteily.
Maailmanlaajuisesti oli 4 miljardia matkapuhelimen käyttäjää, joten matkapuhelinmastoja oli yhtäkkiä hälyttävän paljon.
Mehiläisen magneettisen suunnistustajun ansiosta se voi suunnistaa maapallon magneettikentän linjojen avulla.
Kykyyn, johon se on panostanut miljoonia vuosia kehitykseen ja hienosäätöön.
Eikö ole ilmeistä, että sähkömagneettisen ympäristön pienimmätkin muutokset vaikuttavat näin suureen herkkyyteen?
Mitä tämä lähes yhdessä yössä tapahtunut jättimäinen muutos sitten tarkoittaa?
Onko olemassa muita lajeja, jotka ovat yhtä herkkiä magneettikentille?
Herkkyys, joka tekee niistä lopulta alttiita ihmisen aiheuttamille taajuuksille?
Valitettavasti uuden kryptokromi-nimisen proteiinin löytyminen viittaa siihen, että kaikella elämällä on magneettinen aisti.
Cryptochrome
Ne löydettiin kasveista 1990-luvulla. Niiden tehtävänä on absorboida sinistä valoa, jota tarvitaan kasvun säätelyyn.
Sen jälkeen niitä on löydetty hyönteisistä, eläimistä, nisäkkäistä, ihmisistä ja linnuista.
Kryptokromit ovat biologisia molekyylejä, joita kutsutaan proteiineiksi.
Niitä tuottavat eräät geeneistämme, joita kutsutaan CRY-geeneiksi.
Kryptokromimolekyyli itse asiassa säätelee vuorokausirytmiämme , mukaan lukien melatoniinin tuotanto.
Joidenkin kryptokromien tehtävänä näyttää olevan valon absorptio vuorokausikellon ilmaisimena.
Näin ollen ne vaikuttavat monilla lajeilla, niin kasveilla kuin eläimilläkin, esiintyvään päivä-yö-rytmiin.
Mutta vuonna 2000 Thorsten Ritz paljasti vielä hämmästyttävämmän kryptokromin roolin.
Hän osoitti robiineilla tehdyissä kokeissa, että niiden suuntavaisto ei perustu pelkästään magnetismiin, vaan se
tulee suoraan silmän takana sijaitsevista kryptokromisoluista.
Mielestäni Ritzin julkaisut ovat yksi tieteen virstanpylväistä.
Koska se viittaa siihen, että tämä kryptokromimolekyyli - muistakaa, että se on vastuussa vuorokausirytmiin vaikuttamisesta
ja sen hallinnasta - ja juuri tämä molekyyli on vastuussa siitä, että linnuilla on kompassi, magneettinen kompassi.
Linnut kirjaimellisesti näkevät Maan magneettikentän, ehkäpä kirkkaana tai tummana pisteenä niiden näkökentässä.
Kun he liikuttavat päätään tai vartaloaan, piste tai valokeila liikkuu - aivan kuten hävittäjälentäjän head-up-näyttö.
Niillä on tämä asia, jonka ne näkevät ja jonka avulla ne voivat suunnistaa lentäessään.
Hän testasi tätä altistamalla lintuja radiotaajuuskentille ja katsomalla, häiritsisikö se niiden magneettikompassia.
Kävi ilmi, että korkeataajuinen kenttä ei ainoastaan häirinnyt robiinien muuttoa, vaan että näin
tapahtui jopa hyvin pienillä kentänvoimakkuuksilla.
Tämä on todella tärkeää ja mielenkiintoista, että jopa hyvin heikot radiotaajuuskentät vaikuttivat robiinien kompassiin.
Ritzin kokeet osoittivat selvästi, että navigoinnissa käytetty kryptokromisolu kärsii vakavasti ihmisen aiheuttamista
taajuuksista - jopa sellaisista taajuuksista, jotka ovat paljon ICNIRP:n sääntelyviranomaisen
turvallisiksi katsomia taajuuksia pienempiä.
Kaikissa eläinten navigointia koskevissa tutkimuksissa, torakoiden, seeprakanalintujen, kanojen ja punarintojen
tutkimuksissa havaittiin, että niiden magneettikompassia häiritsivät radiotaajuuskentät, jotka alittivat
ICNIRP:n raja-arvoiksi määrittelemät arvot huomattavasti.
Työskentelen lintujen parissa, erityisesti lintujen ja hyönteisten parissa.
Olen osoittanut, että ne ovat herkkiä kentille, jotka ovat paljon alle ICNIRP-tasojen, joiden
väitetään olevan turvallisia meille ihmisille.
Jos tarkastellaan näitä tasoja, joiden osalta tutkimukset osoittavat, että eläimet ovat herkkiä - on olemassa erittäin
hyvää kirjallisuutta, joka osoittaa, että nämä tasot ovat huomattavasti alhaisempia kuin tasot, joille me saatamme
altistua ja joille eläimet siis altistuvat ympäristössä.
On olemassa vankat tieteelliset perusteet uskoa, että magneettikentät, keinotekoiset
magneettikentät, tuhoavat useiden lajien elinympäristön.
Viimeisten 25 vuoden aikana (huomautus: vuodesta 2011 alkaen) erilaiset lajit, jotka käyttävät Maan magneettikenttää
suunnistamiseen, ovat salaperäisesti vähentyneet:
109 arktisen alueen muuttolintulajin dramaattinen väheneminen]
5 perhoslajia kuollut sukupuuttoon Isossa-Britanniassa
36 australialaista rantalintulajia vähentynyt 75 %.
10 prosenttia maailman perhoslajeista on uhattuna sukupuuttoon kuolemisella.
45 prosenttia Euroopan yleisistä lintulajeista on vähentynyt.
Niittyleinikkoperhosten 50 %:n väheneminen.
Puolet kaikista tunnetuista brittiläisistä perhosista uhkaa sukupuuttoon kuoleminen.
Mehiläiset: jopa 70 %:n väheneminen.
62 % Aasian muuttavista vesilinnuista häviää tai kuolee sukupuuttoon.
Australialaiset kahlaajat: väheneminen 80 prosenttia.
Puolet brittiläisistä mehiläislajeista: väheneminen jopa 70 prosenttia.
4 amerikkalaista mehiläislajia: määrän väheneminen jopa 98 %.
Maatalousmaan linnut jopa 79 %:lla.
Yksi kahdeksasta maailman lintulajista on uhanalainen.
190 akuutisti uhanalaista lintulajia
Kuinka paljon ympäristömme on muuttunut sähkömagneettisten kenttien seurauksena?
Viimeisten 25 vuoden aikana on tapahtunut tunnistamaton muutos...
Se on miljoonia kertoja suurempi sähkömagneettisen energian suhteen.
Entinen kansallinen säteilysuojeluvirasto totesi eräässä asiakirjassaan, että sen arvion mukaan säteily-ympäristö -
jos sitä halutaan kutsua sellaiseksi - on kasvanut monimiljoona kertaa 50 vuoden takaiseen verrattuna - monimiljoona kertaa.
Se on valtava muutos maapallon ympäristössä, ja se peittää täysin kaikki nämä luonnolliset signaalit, mukaan
lukien Schumann-aallot, joiden kanssa olemme kehittyneet.
"Schumannin resonanssin mittaaminen kaupungissa tai sen ympäristössä on tullut täysin mahdottomaksi.
Matkapuhelinten aiheuttama sähkömagneettinen saastuminen on pakottanut meidät suorittamaan mittaukset
merellä." Lainaus tohtori Wolfgang Ludwigilta, fyysikolta
Yksi syy siihen, miksi kryptokromit ovat hyvin mielenkiintoisia erityisesti sen kannalta, että ihminen havaitsee
magneettikenttiä, on tohtori Foleyn ja kollegoiden äskettäinen tutkimus, joka osoittaa, että jos ihmisen kryptokromit
laitetaan hedelmäkärpäseen, hedelmäkärpänen on magneettisesti herkkä, koska siinä on ihmisen kryptokromit.
Tämä siis osoittaa, että ihmisen kryptokromit ovat magneettisesti herkkiä, että ne tunnistavat magneettikentät.
Kryptokromisolun löytyminen on herättänyt uuden kiinnostuksen ihmisen magneettista aistia kohtaan, aistia,
jonka Robin Baker oli ennustanut jo 40 vuotta sitten.
Tämä ei ole tieteellinen sokkolento. Se on koe, jolla selvitetään, onko lapsilla suuntavaistoa.
Koehenkilön silmät sidotaan ja hänellä on korvasuojaimet, ja häntä käännetään erityisellä tuolilla,
kunnes hän ei enää tiedä, mihin suuntaan tuoli osoittaa.
Tuoli pysähtyy, ja testattava arvaa, katsooko hän itään, länteen, pohjoiseen vai etelään.
Arvaus tallennetaan pieneen tietokoneeseen.
Jos lapsilla ei olisi suuntavaistoa, heidän arvauksensa olisivat sattumanvaraisia. Mutta näin ei ole.
Kymmenen- tai yksitoistavuotiaat lapset ovat melko hyviä arvaamaan.
Näyttää siltä, että heillä on todellinen suuntavaisto. Ja se näyttää olevan magneettinen aisti.
Kun tutkijat kiinnittävät magneetin koehenkilöiden päähän, se häiritsee huomattavasti heidän suuntavaistoaan.
Se on valtava edistysaskel ymmärryksen kannalta.
Ja se herättää tietysti kaikenlaisia kysymyksiä, kuten voiko ihminen todella navigoida Maan
magneettikentässä, ja siinä tapauksessa, että hän ei navigoi nykyään, ehkä hän navigoi tuhansia vuosia sitten?
Tietenkin herää myös kysymys siitä, voiko tämä vuorokausirytmin häiriö johtua prosessista, jossa
magneettikentät todella tunnistetaan ihmiskehossa.
Tämä selittäisi kaikki kielteiset terveysvaikutukset, joita näemme niin paljon terveyttä ja
magneettikenttiä koskevissa epidemiologisissa tutkimuksissa.
Jos ihmiskunnalla on kyky havaita magneettikenttiä, jos heillä on sama kyky kuin mehiläisillä, linnuilla ja
perhosilla - tarkoittaako se, että me olemme yhtä alttiita ihmisen tekemille taajuuksille kuin ne?
Vaikuttavatko ympäristömme muutokset meihin samalla tavalla kuin ne vaikuttavat heihin?
Miten kuvailisitte sähköherkkyyttä?
Sähköyliherkkyys on sitä, kun ihmiset alkavat reagoida, heidän kehonsa alkaa reagoida sähkömagneettisiin kenttiin.
Yleisesti ottaen sähkömagneettiset kentät, joihin ne reagoivat, ovat langattomia.
Kyse on siis langattomasta viestinnästä, WLANista, langattomista puhelimista,
DECT-puhelimista, matkapuhelimista ja matkapuhelinmastoista.
Ne kaikki lähettävät signaaleja, joita kehomme ei ole koskaan ennen kokenut.
Ja kun se alkaa vaikuttaa ihmisiin - kun se alkoi vaikuttaa minuun - se vaikuttaa
yleensä ensin päähän - alkaa tuntua kipua päässä.
Inhoan sanoa päänsärky, koska se on päänsärkyä, joka ei ole samanlaista kuin mikään
muu päänsärky, jota sinulla on koskaan ollut.
Useimmat ihmiset valittavat esimerkiksi sydämen rytmihäiriöistä, unettomuudesta, päänsärystä, näköhäiriöistä,
huimauksesta, erilaisista parestesioista tai neurooseista.
He kuvaavat kokevansa epätavallisia tuntemuksia kehossaan.
Itse asiassa se voi vaikuttaa myös hormonaaliseen järjestelmään ja kilpirauhasen toimintaan. Luettelo on todella loputon.
Omassa tapauksessani, joka ei ole kaikkien tapaus, jos en pääse pois ympäristöstä, alan saada melko
voimakasta kipua vatsassani - ja se tarkoittaa, että on liian myöhäistä, saan sisäisen verenvuodon.
Mielestäni oireet ovat niin erilaisia, ja ihmisten on hyvin vaikea hyväksyä mielleyhtymiä, jos ei ole
tietoa aiheesta, mitä useimmilla lääkäreillä ei ole.
Ja se ei ole heidän vikansa. Meitä ei ole koulutettu tunnistamaan tätä tilaa.
Se on hyvin uutta, ja ymmärryksemme on tässä vaiheessa vielä täysin kypsymätöntä - ensimmäiset askeleet tämän
tilan selvittämiseksi ja täydelliseksi ymmärtämiseksi.
Brian, kuten monet muutkin sähköyliherkkyydestä kärsivät ihmiset, on joutunut tekemään radikaaleja muutoksia kotiinsa.
Nämä kaksi huonetta oli suojattu täysin metallifoliolla.
Tämä huone ja makuuhuone ovat siis Faradayn häkkejä.
Ja jos sähkömagneettisia kenttiä tai mikroaaltoja todella tarkastetaan - ja tämä laite yksinkertaisesti muuntaa mikroaallot
äänisignaaleiksi - huomataan, että tuolla oleva masto, joka on noin puolen kilometrin
päässä, ei aiheuta minulle mitään ongelmia.
Asensin metallipinnoitetun ikkunalasin suojaamaan huonetta - näin voin eliminoida suurimman osan sähkömagneettisista kentistä.
Elimistön osatekijät, joiden avulla se pystyy havaitsemaan sähkömagneettiset kentät ja reagoimaan
niihin - näitä sanoja käytetään eri yhteyksissä.
Ja jos sen jakaa "sähköherkkyydeksi", voisi sanoa, että tämä on itse asiassa vastaus elämään itseensä.
Kun esimerkiksi tutkimme organismia määrittääksemme, onko siinä elämää, etsimme itse asiassa sähkön läsnäoloa -
esimerkiksi EKG:llä ja EEG:llä, jotka ovat elektrokardiogrammi .
Tutkimme näiden kohde-elinten, aivojen ja sydämen, sähköä.
Ja kun näemme tämän, se on merkki siitä, että elämä on läsnä.
Sähkömagneettiset kentät ovat tavallaan osa itse elämää solutasolla. Voisi sanoa, että kaikki elämä on sähköherkkää.
Epätoivoisesti vakuuttaakseen ihmiset siitä, että sähköherkkyys on todella olemassa, Brian ja joukko muita
sähköherkkyydestä kärsiviä osallistuivat Essexin yliopistossa uraauurtavaan kokeeseen.
Elaine Foxin johdolla tehty koe oli valitettavasti lopullinen teos aiheesta.
Sinun on mentävä suojattuun huoneeseen.
Menet sinne suhteellisen lyhyeksi ajaksi, ja masto on päällä 10 minuuttia, pois päältä 10 minuuttia ja taas
päällä 10 minuuttia - ja sitten näet, huomaatko sen vai et.
Menin huoneeseen ja kerroin heille, etten pystyisi sanomaan, oliko masto päällä vai pois päältä.
Miksi? Koska heidän käsityksensä siitä, miten siihen pitäisi reagoida, on väärä.
Useimmille ihmisille ei käy niin, että kytketään masto päälle ja he sanovat: "Ai, huomasin tuon".
Sitten he laskevat maston alas, ja henkilö sanoo: "Ah, nyt olen taas kunnossa". Se ei toimi niin.
Kärsin heinänuhasta, ja kun tulen tällaiselle siitepölykentälle, kestää jonkin aikaa ennen kuin tunnen vaikutukset.
Mutta kestää kauan, ennen kuin en enää tunne sitä, ennen kuin se ei enää vaikuta minuun.
Minut voidaan viedä pois heinäpellolta, mutta tunnen silti jotain 24 tunnin kuluttua.
Useimmilla ihmisillä sähköherkkyys ilmenee jotakuinkin näin.
Tapa, jolla ryhmä oli järjestänyt kokeen, tarkoitti, että Brianin ja muiden vapaaehtoisten olisi lähes
mahdotonta todistaa, että he kärsivät sähköherkkyydestä.
Sillä ei näyttänyt olevan väliä, koska joukkue oli selittämättömästi päättänyt
kieltäytyä kaikenlaisesta tutkimuksesta.
Toisaalta vaikuttaa siltä, että ihmiset ovat herkkiä eri asioille.
Olen herkkä 3G-matkapuhelimille, esimerkiksi GSM-matkapuhelimille. Modulaation toiminnassa on eroja.
Minulla ei ole aavistustakaan siitä, ovatko he oikeassa herkkyyden suhteen, mutta jos sinulla on tapaus, on
järkevää, että altistat tutkimuksessa mukana olevat ihmiset juuri sille signaalille, johon he sanovat reagoivansa.
Jos esimerkiksi joku on aina herkkä Wi-Fi-yhteydelle mutta ei matkapuhelimille - jos sellainen henkilö on
olemassa - sinun on parasta varmistaa, että hän altistuu Wi-Fi-yhteydelle eikä matkapuhelimille.
Loppujen lopuksi haluat todistaa, että he reagoivat siihen, mitä he sanovat.
Tässä ei tehty mitään tällaista eroa.
Todellisuus oli se, että jos väitti olevansa sähköherkkä jollekin asialle - oli siellä.
Yksi syy, miksi pidin sitä erittäin tärkeänä, oli se, että autoin ihmisiä, jotka olivat sähköherkkiä.
Muutamaa kuukautta aiemmin olin itse asiassa erään naisen kanssa - hän luuli olevansa sähköherkkä - ja olin siellä vain
yrittämässä auttaa häntä; selittääkseni, mitä sähköherkkyys on ja mikä saattaa aiheuttaa hänen ongelmansa.
Lyhyesti sanottuna kävi selväksi, että tällä naisella oli ongelma, mutta hän ei ollut
sähköherkkä. Hän ei selvästikään ollut sähköherkkä.
Keskustelun aikana tajusin kuitenkin, että hän oli ilmoittautunut Essexin tutkimuksiin selvittääkseen, oliko hän sähköherkkä.
Sydämeni melkein pysähtyi. Tässä on joku, joka ei ole sähköherkkä, ja tämä henkilö on ilmoittautunut Essexin yliopistoon.
Ja Essex kertoo, ettei heillä ole testausmenettelyä!
Se, mitä he itse asiassa saivat selville - ja tämä perustuu itse asiakirjan tekstiin - sanon sen omin sanoin.
He sanovat, että he tarvitsisivat noin 132 osallistujaa tutkimukseensa, jotta he voisivat osoittaa tilastollisesti
merkittävän vaikutuksen odotetulla vasteen tasolla.
Väestössä on niin paljon ihmisiä, että he tarvitsisivat niin paljon tietoa tutkimustaan varten, jotta he voisivat esittää
väitteen, että tämä ryhmä on selvästi herkempi kuin tuo ryhmä.
He saivat 44 ihmistä. Tämä tarkoitti sitä, että heillä oli alusta alkaen vain kolmannes siitä aineistosta,
jonka he olivat odottaneet saavansa selville mitään.
Tuloksena oli, että he löysivät tilastollisesti merkitsevän riskin, joka oli muutenkin ilmeinen tilastojen perusteella.
Kaikkien niiden henkilöiden kohdalla, jotka ilmoittivat olevansa herkkiä, se ilmeni myös noin 90 prosentin merkitsevyydellä.
Tieteellisessä julkaisussa tilastollisesti merkitseväksi tunnustamisen kynnysarvo on siis 95 prosenttia.
Jos varmuuden tasoa ei saavuteta, sitä ei pidetä tilastollisena tapahtumana. Se voi olla sattumaa, tuuria tai jotain muuta.
Heillä oli 90 prosentin varmuus riskin lisääntymisestä, ja se ei tietenkään ylitä sitä maagista rajaa,
jota pidetään tilastollisesti merkitsevänä tapahtumana.
Niinpä se hylättiin sanoilla "Tämä osoittaa, että ihmiset eivät ole herkkiä". Mutta se ei ollut lainkaan se väite.
Jatkuva altistuminen mastolle jätti jälkensä useisiin koehenkilöihin.
Jotkut sairastuivat niin pahoin, että heidän oli vetäydyttävä kokeesta.
Brian tunsi kokeen seuraukset vielä kauan sen jälkeen, kun hän oli lähtenyt Essexistä.
Minulle tehtiin ensimmäinen paksusuolen tähystys seitsemän vuotta sitten, toinen neljä vuotta sitten ja kolmas noin vuosi sitten.
Minussa ei ole mitään vikaa. Minussa ei ole mitään vikaa. Aivan oikein, arvasitte sen: minulla on suolistosyöpä.
Siitä, kun vuodin ensimmäisen kerran verta, siihen, kun suolistoni poistettiin, kului tasan seitsemän vuotta.
Kun kysyin lääkäriltä, kuinka kauan tämän syövän kehittyminen kestää, hän vastasi: "Seitsemän vuotta".
Voitte siis jäljittää käytännössä koko sen ajan, jonka olin Essexissä, ja kerran sitä ennen minulla oli
verenvuoto, se verenvuoto, josta suolistosyöpä alkoi.
Miten tällaista kömpelöä koetta voitiin pitää "arvovaltaisena tutkimuksena"?
Miksi näin kokenut tiimi tekee työssään näin perustavanlaatuisia ja ilmeisiä virheitä?
Voisiko sillä olla jotain tekemistä rahoituksen myöntäjien kanssa?
Essexin koe on yksi MTHR:n rahoittamista kokeista.
Tätä yritystä hallinnoi ja rahoittaa matkapuhelinala itse.
Voitteko kertoa minulle, mikä MTHR on ja miten MTHR rahoitetaan?
Kyllä, Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ja matkapuhelinteollisuus rahoittavat yhdessä
MTHR-ohjelmaa, jonka tarkoituksena on tutkia matkapuhelinteknologiaan liittyviä mahdollisia terveyshaittoja.
Kysymys siitä, kuka rahoittaa tieteellistä tutkimusta, on arkaluonteinen.
Tunnen monia kaltaisiani tiedemiehiä, jotka lukiessaan uuden tutkimuksen avaavat ensin
takakannen nähdäkseen, kuka sen on rahoittanut.
Voisiko mielestänne olla eturistiriitaa, kun matkapuhelinteollisuus rahoittaa vahinkojen tutkimista?
Tietenkin on olemassa mahdollisia eturistiriitoja, joten tämänkaltaista tutkimusohjelmaa on hallinnoitava huolellisesti.
Olen työskennellyt paljon televiestintäalan kanssa, koska järjestän viestintätyötä edustajana täällä,
joten olen keskustellut näiden ihmisten kanssa pitkään.
Luulen, että ne haluaisivat olla objektiivisia, mutta niitä ohjaa voitto, erityisesti markkinoilla, joilla ne taistelevat keskenään
markkinaosuudesta, joten ne saattavat rahoittaa tutkimusta, mutta ne ovat hyvin samanlaisia kuin lääketeollisuus.
Ymmärrät, että he palkkaavat ihmisiä, jotka ovat jo heidän puolellaan.
Tiedemiehet eivät ole poptähtiä; he eivät ansaitse paljon rahaa.
Heillä on taloja rahoitettavana ja perheitä hoidettavana.
Kuka voisi syyttää heitä siitä, että he tekevät vääriä johtopäätöksiä?
He eivät löydä toista työpaikkaa - ainakaan sieltä.
On olemassa psykologisia paineita, vaikka todellisia paineita ei olisikaan, joita voi
esiintyä tai olla esiintymättä yksittäistapauksissa.
Mutta psykologinen paine mukautua ja miellyttää heitä rahoittavaa organisaatiota vaikuttaa varmasti asiaan.
Tunnetteko velvollisuudeksenne?
Kyllä, teillä on velvollisuus. Te tunnette velvollisuudeksenne.
On olemassa joitakin todella vankkoja tilastoja, jotka osoittavat, että sähkömagneettisten kenttien vaikutusten
osalta sähkölaitokset, eli sähkö- tai langaton teollisuus tai matkapuhelinteollisuus, rahoittavat tutkimuksia.
Nämä tutkimukset ovat yleensä huomattavan negatiivisia.
Yliopistoissa ja muissa vastaavissa yliopistoissa tehdyt riippumattomasti rahoitetut
tutkimukset eivät sitä vastoin yleensä tee niin.
Kyseessä on haastava tutkimusalue.
Tämäntyyppisten tutkimusten tekeminen ei ole helppoa, eikä täydellistä tutkimusympäristöä ole olemassa
ihmisiin kohdistuvan tutkimuksen rajoitusten vuoksi.
Rajoituksia tulee aina olemaan.
Onko tämä todellinen sairaus? Kyllä, ehdottomasti on.
WHO:n mukaan se on tällä hetkellä todellinen, ja oireet voivat olla vakavia ja invalidisoivia.
Sähköyliherkkyyttä koskevat luvut ovat noin 2-3 prosenttia.
Kyse on ihmisistä, joiden elämään tämä sairaus vaikuttaa suuresti.
Mutta kuten olen jo maininnut, 100 prosenttia ihmisistä reagoi siihen solutasolla.
Tämä tarkoittaa, että jos tähän ei suhtauduta riittävän vakavasti tai jos sitä ei tunnisteta, seuraukset
terveydenhuoltojärjestelmälle voivat olla valtavat.
Lievästi tai kohtalaisesti sähköherkkiä ihmisiä on luultavasti paljon enemmän kuin aiemmin oletimme.
Vaikka WHO tunnustaa sähköherkkyyden, Ruotsi on ainoa maa, joka auttaa sähköherkkiä. Siellä
hoidetaan tällä hetkellä 2,5 - 3 % väestöstä.
[Se tarkoittaa kasettitallennetta tavallisen puhelimen ja ainutlaatuisen luurin välisestä kokeellisesta yhteydestä.
Valintaääni - ja se on melkoinen saavutus!
On nimittäin eri asia välittää keskustelua kuin välittää tarkkaa digitaalista tietoa.
Nyt on tulossa laajennus Chelmsfordissa sijaitsevaan tutkimuslaitokseen, joka on
kehittänyt tämän tekniikan täydelliseksi.
Liz Charnockin pitäisi olla toisessa päässä.
Matkapuhelinten käyttöönoton myötä 1980-luvulla tarvittiin antenniverkko.
Sen jälkeen teleyritykset ovat pystyttäneet yli 5 miljoonaa mastoa ympäri maailmaa.
He ovat ylpeitä siitä, että koko ilma täytetään mikroaaltotaajuuksilla, mutta he eivät ole
tehneet yhtään tutkimusta varmistaakseen, ettei se aiheuttaisi pitkäaikaisia terveyshaittoja.
Ne rakennettiin varmistamatta ensin niiden turvallisuutta.
Kiitos avusta.
Hyvin epämiellyttävää, eikö olekin?
Niin, ja se on siellä koko ajan, ja se on huomattavaa, koska se ei pysähdy.
Se säteilee jatkuvasti - se tulee mastoista - jos näet maston, olet alttiina sille.
Rehellisesti sanottuna, vaikka et kuulisikaan, altistut sille tuolla etäisyydellä, koska se kulkee betoniseinien
ja muun läpi, se vaimentuu hieman, mutta vain hieman.
200-300 metrin päässä mastosta olet jatkuvasti alttiina sille.
Jos sen voi kuulla, se muuttaa kaiken. Kyllä. Entä jos sen voisi nähdä.
Se olisi kuin näkisi savusumua joka päivä.
Kun ympärillämme on jatkuvasti ihmisen tekemien taajuuksien savusumu, ja kun niiden turvallisuutta ei tarkisteta,
onko mikään ihme, että ihmiskeho alkaa reagoida niihin?
Se tapahtui noin 10 vuotta sitten. Olin kolmekymppinen.
Suvussani ei ole toistaiseksi ollut rintasyöpää. Minulla oli hyvin terveelliset elämäntavat.
Asuin puhelinmaston vieressä monta vuotta, seitsemän vuotta tuolloin.
Se oli 100 metrin päässä talostani.
Minulla oli vuosikausia oireita, jotka eivät liittyneet mastoon, koska tuolloin en tiennyt mitään sähköherkkyydestä.
Minulla oli huimausta, uniongelmia, päänsärkyä, pistäviä kipuja päässäni, ja kävin usein lääkärissä.
Minulle sanottiin, että se johtui stressistä tai viruksesta. Ja sitten, aivan yllättäen, minulla
todettiin rintasyöpä. Se oli elämäni suurin järkytys.
Aluksi ajattelin, että olen vain epäonninen, se johtuu vain minusta. Sitten hoito alkoi.
Tapasin siellä sairaalassa naapureita - asuin hyvin pienessä kylässä.
Tapasin myös naapureita, nuoria naisia - minä olin nuorin, kolmekymppinen, muut olivat nelikymppisiä tai viisikymppisiä.
Viisi meistä oli siellä, ja kaikilla oli samaan aikaan kuuden kuukauden sisällä sama rintasyöpädiagnoosi.
Kylässämme oli vain 18 taloa matkapuhelinmaston ympärillä.
Niinpä Eileen päätti aloittaa kyselyn selvittääkseen, kärsivätkö muutkin äkillisestä sairaudesta.
Tulos sai meidät vapisemaan. Monet ihmiset raportoivat samoista oireista, joista olin kärsinyt jo vuosia. Päänsärkyä, huimausta.
Mutta kylässä oli myös muita nuoria naisia, joilla oli hedelmällisyysongelmia ja kohdunkaulan syövän
esiasteita - tai nainen, jolla oli rintasyövän kyhmyjä.
Alueella oli myös muita syöpätyyppejä.
Naapuri, joka oli vain 51-vuotias, sairastui motoneuronisairauteen ja valitettavasti kuoli
siihen. Rehellisesti sanottuna: valtava paha.
Se koski 77:ää näiden talojen asukasta.
Kyllä, arviolta noin 70 prosenttia on kokenut biologisia vaikutuksia vuosien varrella -
unihäiriöitä, ihottumaa, rintakyhmyjä tai syöpää.
Kyllä, sillä oli suuri vaikutus tämän kylän ihmisiin.
Mielestäni se on valtava ongelma maailmanlaajuisesti.
Olemme sittemmin havainneet, että emme ole ainoa syöpätapausten keskittymä matkapuhelinmaston ympärillä.
Maston läheisyydessä on paljon rapuryhmiä.
Työskentelimme yhdessä tutkijan kanssa paikan päällä, jossa tutkimme muita mastoja, jotka
olivat olleet pystyssä muilla alueilla jo pitkään.
Teimme muitakin tutkimuksia ja havaitsimme, että myös syöpätapauksia oli enemmän.
Kun matkapuhelimia ja mastoja on niin paljon ja matkapuhelinalan arvo on miljardeja, toivoisi, että nyt olisi jo perustettu
tiukka valtion elin, viranomainen, joka varmistaisi, että televiestintäala lähettää lähetyksiä turvallisella puolella.
Joku, joka asettaa tiukat rajat väestön suojelemiseksi - joku, joka varmistaa, että se, mille altistumme, on täysin turvallista.
Valitettavasti mitään tällaista ei ole. Meillä on vain ICNIRP.
ICNIRP perustettiin Euroopassa noin 20 vuotta sitten tutkimaan ionisoimatonta säteilyä.
Kyseessä on ei-ionisoivan säteilyn suojelua käsittelevä kansainvälinen komitea, ja sen tehtävänä on
tarkastella kaikkea julkaistua kirjallisuutta ja tehdä siitä periaatteessa yhteenveto:
Näin sanoo tiede ehdottomasti.
Siihen ei voi tulla valituksi. Sinut kutsutaan jäseneksi, jos olet yksi suosikeista.
Se määräytyy siis aina alan mukaan, koska juuret ovat siellä.
Aivan. Meillä on siis heidän asettamansa vertailuarvo, jonka useimmat Euroopan maat ovat ottaneet käyttöön, ja jota
Euroopan komissio on itse suositellut, myös asiantuntijapaneeli.
Nämä ohjearvot perustuvat kuitenkin rakennusmenetelmiin, joilla tiedämme olevan syynsä
ja vaikutuksensa korkeataajuiseen säteilyyn.
Ainoa skenaario, joka nyt on olemassa, on se, että meitä ympäröivä energia on samalla taajuudella kuin matkapuhelinten,
matkapuhelinmastojen ja langattomien puhelinten - kaikkien päivittäin käyttämiemme erilaisten viestintävälineiden
- säteily, jonka tunnemme mikroaaltouuneista.
Jos käytämme tarpeeksi energiaa ja keskitämme sen tarpeeksi pienelle alueelle, lämmitämme
kudoksen ja kaiken, missä on tietty määrä vettä.
Millään nykyisistä ohjearvoista ei ole mitään tekemistä kroonisten terveyshaittojen tai
syövän kanssa. Ei yksikään niistä, ei yksikään.
Ne kaikki on suunnattu lämpövaikutuksiin tai välittömiin vaikutuksiin, kuten ihon pistelyyn
tai kulmakarvojen nykimiseen tai johonkin muuhun.
Kukaan ei voi havaita pitkäaikaisia terveyshaittoja.
Tarkoitat siis, että alle 40-vuotiaana se on merkityksetöntä, se on merkityksetöntä...
Se on merkityksetöntä. Tarkoituksena ei ole suojella pitkäaikaisilta terveyshaitoilta.
ICNIRP on ... no, ICNIRP on täysin merkityksetön.
Esimerkiksi: Jos haluat varmistaa, että kukaan ei ylitä nopeusrajoitusta koululla, aseta
nopeusrajoitukseksi 10 000 kilometriä tunnissa.
Näin kaikki pysyvät siinä, eikä kukaan aja liian lujaa.
Koulun ohi voi ajaa 999 km/h, ja "raja-arvoa" noudatetaan.
Neuvoa-antavaa lautakuntaa ei ole perustettu tutkimaan todisteita yleisön suojelemiseksi.
ICNIRP on siis olemassa vain varmistaakseen, että se on 100-prosenttisesti tosiasia, ja kaikki, mikä
ei ole 100-prosenttisesti tosiasia, ei kuulu heille.
Aivan oikein. He puhuvat siitä, he tekevät yhteenvedon siitä, mitä on olemassa, mitä ei
ole olemassa ja mitä on vielä selvitettävä.
Ja se oli siinä. He jättivät asian siihen. Ei suosituksia - ei mitään, koska he eivät pidä itseään vastuullisina.
Lähes kaikki maat asettavat radiotekniikan julkiset raja-arvot ICNIRP:n ohjeiden perusteella.
ICNIRP:n ohjeilla ei ole mitään tekemistä langattomalle teknologialle altistumisen
aiheuttamien pitkäaikaisten terveyshaittojen kanssa.
Tulkaa, yritän soittaa.
Kun yrität soittaa jollekulle, se on lähes jatkuvaa, kun radiotaajuuslähetys alkaa molempiin suuntiin.
Okei, kokeillaan sitä. Vau!
Heti kun yhteys on muodostettu, se on puhelutila, niin matkapuhelin tekee.
Nämä ovat aaltoja, jotka menevät matkapuhelimestani tukiasemaan ja lähetetään sieltä?
Tämä on periaatteessa se, mitä matkapuhelimesi tekee koko ajan, kun sinulla on kuuluvuus ja käytät matkapuhelintasi.
Kauheaa.
Ja itse asiassa matkapuhelimesi lähettää tämän koko ajan päähäsi, kun soitat tukiasemaan ja käytät puhelintasi tällä tavalla.
Matkapuhelimet
On vaikea kuvitella teknologiaa, joka on tunkeutunut elämäämme yhtä nopeasti kuin matkapuhelin.
Kaksikymmentäviisi vuotta sitten sitä pidettiin pelkkänä kikkailuna.
Nykyään 4 miljardia meistä omistaa sellaisen.
Lapset hankkivat ensimmäisen matkapuhelimensa keskimäärin 8-vuotiaina.
Matkapuhelimet toimivat lähettämällä ja vastaanottamalla mikroaaltotaajuuksia tukiasemasta.
Kun pidät matkapuhelinta korvallesi, aivosi altistuvat väistämättä näille aalloille.
Reagoivatko aivot tähän vaikutukseen?
Uusi amerikkalainen tutkimus osoittaa, että näin on ehdottomasti.
Tohtori Nora Volkow teki tämän tutkimuksen.
Tohtori Volkow ja hänen työryhmänsä tutkivat 47 tervettä ihmistä koko vuoden ajan.
Osallistujilla oli matkapuhelimet oikeassa ja vasemmassa korvassaan.
Toinen niistä oli toiminnassa, mutta mykistetty, ja toinen oli kytketty pois päältä.
Tohtori Volkow käytti aivojen kuvantamislaitteita selvittääkseen, kuinka paljon glukoosia aivot käyttäisivät altistuksen aikana.
Se on erittäin herkkä merkkiaine, joka osoittaa, onko aivotoiminnassa muutoksia, jotka voivat johtua
stimulantista - tässä tapauksessa matkapuhelimesta.
Kun aivoja stimuloidaan, ne kuluttavat glukoosia, aivan kuten auto kuluttaa polttoainetta.
15 minuutin altistuminen matkapuhelimelle liittyy glukoosin kulutuksen lisääntymiseen aivoissa, mikä osoittaa,
että matkapuhelimen radiotaajuudet ovat aktivoineet aivot.
Aivojen oikealla puolella, joka oli hyvin lähellä antennia, aineenvaihdunnan aktiivisuus lisääntyi eniten
verrattuna siihen, kun matkapuhelin oli pois päältä.
Vaikka nykyisten matkapuhelintekniikoiden lähettämät radiotaajuudet ovat hyvin heikkoja, ne pystyvät
aktivoimaan ihmisen aivot niin, että niillä on vaikutusta.
Tohtori Volkowin kokeilu osoitti, että ihmisaivot reagoivat metabolisesti matkapuhelimen
mikroaaltoihin, kun ne käyttävät mykistettyä matkapuhelinta.
Aineenvaihdunnallinen reaktio paljon alle laillisen raja-arvon.
Jotain, mitä monet väittävät mahdottomaksi.
Ja tohtori Volkowin kirjaama reaktio on vasta toiseksi suurin huolenaihe:
Tapa, jolla tämä mikroaaltosäteily imeytyy aivoihin. Tämä tunnetaan nimellä SAR-arvo.
SAR tarkoittaa ominaisabsorptiota.
Se on mittaus siitä, kuinka paljon radioaaltoja ihmiskeho absorboi tietyssä tilavuudessa tietyssä ajassa.
Se on radiolähettimen ihmiskehoon aiheuttaman lämmitysvaikutuksen mittaaminen.
SAR mitataan seuraavalla tavalla. Käytetään keinotekoista päätä.
Se on täytetty glukoosiseoksella, jonka on tarkoitus edustaa ihmisen aivoja.
Testilaite mittaa mallin kallon läpi tunkeutuvan mikroaaltosäteilyn määrää.
SAR-arvo lasketaan sitten sen perusteella, kuinka paljon energiaa absorboituu.
EU:ssa raja-arvo on 2 wattia kilogrammaa kohti 10 g:n keskimääräiselle kudokselle.
Yhdysvalloissa se on 1,6 W/kg 1 g:n keskimääräistä kudosmassaa kohti.
Yhdysvalloissa yläraja on tiukempi kuin EU:ssa, mutta muissa maissa, kuten Australiassa ja
Uudessa-Seelannissa, sovelletaan EU:n raja-arvoja.
Jotkin markkinoiden suosituimmista matkapuhelimista säteilevät niin paljon
mikroaaltosäteilyä, että niiden SAR-arvo on aivan äärirajoilla.
Jokainen kallon millimetri auttaa suojaamaan aivoja mikroaaltosäteilyltä ja vähentää siten matkapuhelimen SAR-arvoa.
Lapset saavat ensimmäisen matkapuhelimensa keskimäärin 8-vuotiaina.
8-vuotiaan kallo on huomattavasti ohuempi kuin aikuisen.
Toivoisi, että matkapuhelimet testattaisiin lapsen kallon paksuutta vastaavalla paksuudella.
SAM-pää on ihmisen keskivertomuotoinen ja -kokoinen kallo.
10 000 ihmisen pään mittausten keskiarvo otettiin, ja tämä SAM-fantomipää luotiin
edustamaan keskimääräistä ihmisen kalloa....
Keskivertoihmisen pää on tietenkin paljon suurempi kuin kahdeksanvuotiaan lapsen.
Mutta kun kysyimme asiaa SAM-haamupäätä valmistavalta yritykseltä, totuus on vielä pahempi.
SAM-testimalli ei ole yksinkertaisesti 10 000 ihmisen keskiarvo, vaan 10 000 Yhdysvaltain armeijan sotilaan keskiarvo.
Yhdysvaltain armeijan henkilöstöllä on varmasti isompi ja paksumpi pää kuin kahdeksanvuotiailla.
On siis varsin todennäköistä, että jos matkapuhelimia testattaisiin kahdeksanvuotiaan
kallolla, useimmat niistä eivät onnistuisi.
Kuka asettaa suuntaviivat?
Nämä ihmiset ovat ICNIRP-komiteasta.
Ihmiset, jotka työskentelevät matkapuhelimien parissa, ovat biotekniikan insinöörejä.
Heillä ei ole aavistustakaan siitä, mitä elävän solun sisällä tapahtuu, mutta he puhuvat siitä mahtipontisesti.
He olettavat, että ainoa asia, joka voi vaikuttaa elävän organismin hyvinvointiin, on se,
onko se tarpeeksi vahva lämmittämään kudosta.
Mutta se on kuin sanoisi: "Tiedämme, että jos keitämme kananmunan, siitä tulee kova."
He eivät ymmärrä, että jos he eivät keitä munaa, siitä tulee kana.
Heillä ei ole pienintäkään käsitystä siitä, miten tämä tapahtuu. Mutta he puhuvat silti ikään kuin tietäisivät.
Vuonna 2011 Maailman terveysjärjestö muutti matkapuhelinten vaaraluokitusta ja luokitteli ne uudelleen ihmiselle
mahdollisesti syöpää aiheuttaviksi - koska riski sairastua glioomaan, joka on matkapuhelimen
käyttöön liittyvä aivokasvaintyyppi, on kasvanut.
Mikä aiheutti tämän äkillisen asemanmuutoksen?
Matkapuhelinten mahdollisista terveysvaikutuksista on tehty lukemattomia tutkimuksia.
Joillakin on vaikutusta. Joissakin ei näy mitään.
Vakuuttavin tutkimus on kuitenkin Lennart Hardellin tekemä.
Hän on johtanut suurinta ja oivaltavinta tutkimusta, joka on koskaan tehty.
Hän yhdisti omia töitään muiden töihin eri puolilta maailmaa.
He ovat 1990-luvun alusta lähtien analysoineet yli 2000 ihmisen puhelintottumuksia eri puolilla maailmaa.
Ihmiset, joilla on kasvaimia, kuten astrosytooma ja akustinen neurooma, jotka ovat aivokasvaimia, jotka yhdistetään
eniten matkapuhelimen käyttöön, koska ne ovat lähellä ilmaa.
Tulokset ovat järkyttäviä. He tulivat siihen johtopäätökseen, että matkapuhelimen käyttö itse asiassa lisää aivokasvaimen riskiä.
He saivat myös selville, miksi aiemmat tutkimukset eivät osoittaneet vaikutuksia.
Mielestäni on enemmän todisteita siitä, että se on syöpää aiheuttava kuin vain mahdollisesti syöpää aiheuttava.
Mutta luulen ymmärtäväni sen tavallaan, koska suurin osa tulevista syövistä ei ole vielä olemassa.
Ihmiset eivät ole käyttäneet matkapuhelimia tarpeeksi kauan, jotta todellinen vaikutus olisi tullut näkyviin.
Kuten muidenkin syöpää aiheuttavien aineiden kohdalla, kestää vähintään kymmenen vuotta ennen kuin altistumisen vaikutus näkyy.
Koska matkapuhelinten räjähdysmäinen yleistyminen alkoi vasta 1990-luvun lopulla, ei ole yllättävää, että
vaikutukset alkavat vasta nyt näkyä. Ja se tapahtuu juuri nyt.
Mitä televiestintäala siis tekee suojellakseen käyttäjiään aivokasvaimelta?
Vilkaisu turvallisuusohjeisiin osoittaa, että he ovat enemmän huolissaan omasta suojelustaan.
Tämä langaton laitemalli täyttää radioaalloille altistumista koskevat lakisääteiset vaatimukset. Kun sitä käytetään
tässä osassa kuvatulla tavalla, se täyttää lakisääteiset ohjeet.
Pidä BlackBerry-laite vähintään 2,5 cm:n etäisyydellä kehostasi, myös raskaana olevien naisten
ja teini-ikäisten vatsasta! Vähennä soittoaikoja!
Lähes jokaisen matkapuhelimen kääntöpuolella on ohjeet siitä, kuinka kaukana puhelinta tulisi pitää kehosta.
Ohjeita, jotka ovat useimmissa tapauksissa täysin epäkäytännöllisiä.
Entä mitä tapahtuu, kun televiestintäala rahoittaa tutkimusta aiheuttamistaan vahingoista?
Tämän tutkimuksen mukaan matkapuhelimen käyttö vaikuttaa syövän kehittymiseen.
Heillä on kuitenkin tapana pitää tämä tutkimus itsellään.
Emme vain tiedä, mitä varastoimme sähkömagneettisilla kentillä, koska vaikutukset ovat pitkälti pitkäaikaisia,
ja meillä on, kuten sanoitte, tämä yleinen altistuminen.
Ja kattava riippuvuus näistä riskeistä.
Emme vain vielä ymmärrä, mitä olemme tekemässä.
Vaikka epidemiologia osoittaa selvästi, että matkapuhelimen käyttö lisää aivokasvaimen riskiä.
ICNIRP:n väen on nähtävä selkeä syy ja seuraus; miten se tapahtuu, mikä on mekanismi ja miten syöpä tarkalleen ottaen aiheutuu.
Saattaa tuntua itsestään selvältä, että olento, joka on niin virittynyt Maan taajuuksiin ja herkkä sen magneettikentälle,
reagoi luonnollisesti ihmisen tekemiin mikroaaltoihin.
Televiestintäala on kuitenkin jo vuosia puolustanut toimintaansa esittämällä saman kysymyksen.
Miten matkapuhelin aiheuttaa syöpää?
Kuten kävi ilmi, he kysyivät väärän kysymyksen.
Miten matkapuhelin estää ihmiskehoa parantamasta syöpää?
Vastaus on: melatoniini.
Melatoniini on hormoni, ja uskokaa tai älkää, sitä tuotetaan aivoissa.
Sitä muodostuu aivojen käpyrauhasessa, ja sillä on erittäin vahva antioksidanttinen
vaikutus verrattuna esimerkiksi vitamiineihin:
Melatoniini on viisi kertaa voimakkaampi kuin C-vitamiini ja kaksi kertaa voimakkaampi kuin E-vitamiini.
Ja se vapautuu vain yöllä.
Tarvitsemme sitä juuri yöllä, koska silloin menemme nukkumaan ja aivomme korjaavat kehomme soluja.
Silloin melatoniini alkaa toimia.
Kehomme menettää joka päivä noin puoli miljardia solua.
Yöllä elimistömme korvaa nämä solut solujen jakautumisprosessin eli solujen mitoosin avulla.
Mitä se tekee: Se ottaa kiinni niin sanotut vapaat radikaalit.
Nämä vapaat radikaalit ovat itse asiassa ylimääräisiä elektroneja, jotka ovat jääneet jäljelle
energiantuotantoprosessista, jota tarvitsemme uudistuaksemme.
Joka yö, kun kehomme uusiutuu, solujen mitoosin sivutuotteena syntyy miljoonia vapaita radikaaleja soluja.
Nämä vapaat radikaalit hyökkäävät terveisiin soluihin.
Yleisesti tunnustetaan, että vapaat radikaalit ovat useimpien syöpien pääasiallinen syy tai tekijä.
Kehomme tärkein puolustuskeino näitä vapaita radikaaleja vastaan on sen tehokkain antioksidantti: melatoniini.
Se kulkeutuu verenkiertoon, ja sen tehtävänä on toimia luonnollisena
antioksidanttina, luonnollisena syövänvastaisena aineena.
Melatoniini on hyvin, hyvin voimakas syövänvastainen aine.
Se toimii niin sanottuna onkostaattisena aineena, joka suojaa syöpää vastaan.
Se säätelee uni-valverytmiä, jotta saat hyvät yöunet ja oikean annoksen melatoniinia.
Se on ikääntymistä estävä molekyyli. Toisin sanoen se tuhoaa vapaita radikaaleja ja saa ihon näyttämään nuoremmalta.
Melatoniini on kehon ihmelääke, joka tuhoaa syöpää aiheuttavia vapaita radikaaleja.
Laboratoriossamme on 12 000 tutkimusta, jotka olemme keränneet vuosien varrella, ja se on enemmän tutkimuksia
kuin mitä on koskaan julkaistu parasetamolista, joka on yleisesti käytetty päänsärkylääke.
Melatoniiniin kohdistuu huomattavasti enemmän tieteellistä kiinnostusta kuin parasetamoliin.
Mitä seurauksia melatoniinin vähentyneestä erityksestä on?
Niin, jos melatoniinin määrä vähenee, immuunijärjestelmä heikkenee.
Alussa sinulla on usein univaikeuksia, eli et saa unta tai jos saat, et saa unta uudelleen.
Sinulla voi olla sydänongelmia, koska melatoniini suojaa myös sydäntäsi.
Olet paljon alttiimpi sairauksille, koska immuunijärjestelmäsi ei toimi optimaalisesti.
Näitä asioita tapahtuu, kun melatoniinitaso on alentunut.
Esimerkiksi rintasyöpää sairastavalla naisella on vain kymmenesosa samanikäisen normaalin naisen melatoniinista.
Eturauhassyöpää sairastavilla ihmisillä melatoniinia on alle puolet siitä määrästä, joka heillä pitäisi olla.
Autististen lasten melatoniinitaso on alle puolet siitä, mitä heillä pitäisi olla.
Melatoniinin väheneminen yövuorotyöntekijöillä, koska he työskentelevät yöllä ja altistuvat valolle.
Ne eivät tuota melatoniinia yöllä, ja niiden tiedetään lisäävän rintasyövän riskiä 50 prosentilla.
Kansainvälinen syöväntutkimuslaitos IARC on vähitellen luokitellut yövuorotyön mahdollisesti syöpää
aiheuttavaksi tämän melatoniinin vähenemisen vuoksi.
Nyt on tehty monia tutkimuksia, jotka osoittavat, että yövuorotyötä tekevillä tai sokeilla ihmisillä on
erilaiset syöpätapaukset kuin keskivertoväestöllä.
Useimmat näistä tutkimuksista tukevat näkemystä, jonka mukaan melatoniinin puute tai vähentynyt
melatoniinipitoisuus vaikuttaa kielteisesti terveyteen.
Koska elimistö uudistuu vain yöllä, melatoniinia tuotetaan vain, kun käpyrauhanen havaitsee, ettei valoa ole.
Ja mitä tapahtuu; käpyrauhanen on herkkä valolle.
Se sijaitsee juuri siellä, missä aivosi vastaanottavat signaaleja silmiltäsi ja risteävät keskellä olevassa kohdassa.
Sitä kutsutaan suprachiasmaattiseksi ytimeksi.
Ja sieltä lähtevät yhteydet menevät suoraan käpyrauhaseen kertomaan sille, onko valoa läsnä vai ei.
Kun valo on läsnä, se häiritsee samanaikaisesti signaaleja, joita aivot haluavat lähettää soluillemme niiden korjaamiseksi.
Ei siis ole järkevää, että aivot lähettävät soluillemme signaaleja, jotka käskevät niitä korjaamaan itseään,
kun häiriöitä on niin paljon, etteivät ne kuule niitä.
Aivot odottavat, kunnes on pimeää.
Mitkä tutkimukset ovat osoittaneet, että sähkökentät, magneettikentät tai
radioaallot vaikuttavat melatoniinin tuotantoon?
Amerikkalainen Battelle-instituutti on tehnyt paljon työtä tämän aiheen parissa 1970-luvun lopulta lähtien.
Hänen tutkijansa Barry Wilson, Dick Stevens ja muut alkoivat miettiä asiaa, koska tiedämme, että aivot
lakkaavat tuottamasta melatoniinia, kun valo syttyy.
Niinpä he ajattelivat, että ehkä aivomme eivät erota sähkökenttiä, joita tuotamme itse keinotekoisesti,
luonnollisesta valosta, jonka tiedämme olevan läsnä päivän aikana, koska emme yksinkertaisesti tuota melatoniinia päivällä.
Tähän on erittäin hyvät biologiset syyt.
He ajattelivat, että nämä sähkökentät tukahduttaisivat melatoniinisynteesiä, mikä puolestaan johtaisi syöpään,
erityisesti naisten rintasyöpään, koska heillä ei enää olisi sitä immunologista suojaa, joka heillä yleensä on.
Eli aivot tulkitsevat radioaallot valoaalloiksi?
Kyllä, emme voi erottaa niitä toisistaan.
Näkyvällä valolla on myös taajuus.
Hypoteesi, jonka mukaan käpyrauhanen ei pysty erottamaan valotaajuuksia ihmisen aiheuttamista taajuuksista,
on joka tapauksessa todistettu lukuisilla tutkimuksilla.
Heikkojen magneettikenttien (50 Hz ja 16 2/3 Hz) suorat estävät vaikutukset melatoniinisynteesiin
djungarianhamsterin (Phodopus sungorus) käpyrauhasessa.
Tämän tutkimuksen tulokset osoittavat, että matalataajuiset magneettikentät pystyvät vähentämään
melatoniinin tuotantoa eristetyissä hamsterin käpyrauhasissa.
... vähentää melatoniinin tuotantoa ...
... Sähkömagneettisten kenttien vaikutukset valofaasiseen melatoniinipitoisuuteen amerikkalaisilla tuulihaukoilla ...
Yhteenvetona voidaan todeta, että sähkömagneettiset kentät vaikuttivat plasman melatoniiniin
urospuolisilla amerikkalaisilla tuulihaukoilla, ...
Sähkömagneettiset kentät voivat vaikuttaa niiden muuttoon ...
... Lyhytaaltolähetyssignaaleille altistuminen ei vaikuta kroonisesti lypsylehmien syljen melatoniinipitoisuuksiin.
Näin ollen sähkömagneettisen kentän viivästynyt akuutti vaikutus melatoniinipitoisuuteen ....
0,5 G:n ja 60 Hz:n magneettikenttä estää melatoniinin tuotantoa käpylisoluissa.
... keskimäärin 46 prosentin vähennys noradrenaliinin aiheuttamassa melatoniinin tuotannossa käpylisoluissa. Tulokset
tukevat hypoteesia, jonka mukaan EM-altistus voi aiheuttaa melatoniinisuppressiota
käpyrauhasessa vaikuttamalla yksittäisiin soluihin.
altistuminen aiheuttaa melatoniinisuppressiota.
käpyrauhasessa,
vaikuttamalla yksittäisiin soluihin.
Sähkömagneettiset kentät ja sähkömagneettiset säteilyt vähentävät melatoniinia eläimillä ja ihmisillä Tohtori Neil Cherry 2.
syyskuuta 2002 Seitsemäntoista tutkimusta osoittaa, että altistuminen ELF- ja RF/MW-altistukselle vähentää melatoniinia.
Kuudessatoista tutkimuksessa on havaittu, että EMR:n aiheuttama melatoniinin väheneminen ihmisillä on merkittävää.
Onko mielestänne varmaa, että sähkökentät, magneettikentät ja radioaallot vaikuttavat melatoniinin tuotantoon?
Tämä tutkimus, joka osoittaa, että tuulihaukkojen melatoniinitasot laskevat altistumisen myötä, että radiomastojen
lähellä olevissa rakennuksissa pesivillä luonnonvaraisilla haikaroilla on vähemmän jälkeläisiä kuin kaukana radiomastoista
sijaitsevilla haikaroiden pesillä, muurahaisia, mehiläisiä ja eri lintulajeja koskevat tutkimukset sekä merinisäkkäitä
koskevat tutkimukset, viittaavat kaikki samaan suuntaan.
Mutta sitten on olemassa laboratoriotutkimuksia käpyrauhasen soluista, jotka itse asiassa syntetisoivat melatoniinia.
Tarkastelen magneettikenttien vaikutusta näihin soluihin.
Kaikissa melatoniinin varastointivaiheissa magneettikenttien on osoitettu häiritsevän melatoniinin tuotantoa.
Todisteet ovat siis selvät kaikissa melatoniinituotantoon liittyvissä asioissa, eli että
magneettikentät estävät melatoniinituotantoa.
Tutkimus kattaa todella tämän polun kaikki osa-alueet.
Sanoisitteko, että se on tarpeeksi vakuuttava?
Kyllä, sanoisin, että se on ratkaisevaa.
Kehomme nerokas ominaisuus on sen kyky torjua vapaiden radikaalien tuotantoa tuottamalla melatoniinia.
Olemme luoneet itsellemme tarkan tasapainon, täydellisen puolustusjärjestelmän.
Kehomme on tarvinnut miljoonia vuosia kehittää tätä tekniikkaa.
Tekniikka, joka on luotu sen ympäristön perusteella, jossa olemme kehittyneet.
Mutta eikö ympäristömme ole muuttunut eksponentiaalisesti viime vuosikymmeninä?
Paljain silmin maailma näyttää olevan entisellään, mutta solutasolla kyse on suurimmasta
ympäristömuutoksesta, joka on koskaan tapahtunut elämällemme.
On selvää, että näin valtava muutos horjuttaisi väistämättä näin herkkää tasapainoa.
Jos elimistömme ei tuota oikeaa määrää melatoniinia, seuraukset voivat olla kohtalokkaita.
Tutkijat eri puolilla maailmaa uskovat nyt, että vapaat radikaalit voivat olla syynä tai tekijänä
kaikissa tunnetuissa sairauksissa. Ei vain syöpä.
1900-luvun alussa lapsuusiän leukemia oli lääketieteellinen harvinaisuus.
Sen jälkeen lapsuusiän leukemia on vain lisääntynyt.
Se kasvaa vuosittain noin kaksi prosenttia.
Tämä pätee myös moniin muihin sairauksiin: Autismi, aivokasvaimet, syöpä.
Syöpätapausten määrä oli 1910-luvulla luultavasti vain puolet nykyisestä.
Ja monet muut sairaudet liittyvät tutkimuksiin, tieteellisiin tutkimuksiin, jotka koskevat altistumista
sähkömagneettisille kentille ja säteilylle; ei ainoastaan sähkölinjoille vaan myös radio- ja mikroaaltokentille.
Viimeisten 50 vuoden aikana olemme joutuneet sähkömagneettisen säteilyn valtamereen. Se ympäröi meitä kaikkialla.
Näkymätön, emme voi nähdä sitä. Mutta tiedämme, että se on olemassa.
Aina kun käytät matkapuhelinta, tiedät, että hän on siellä.
Kelloa on äärimmäisen vaikea kääntää taaksepäin. Mahdotonta.
Meidän on kuitenkin oltava tietoisia näistä terveysvaikutuksista, jotta voimme itse valita, miten turvautua varotoimiin.
Jos haluamme sitä, meidän on pakko.
Minua huolestuttavat asiat, joita todella tapahtuu nyt (huomautus: laitettu YouTubeen vuonna 2013).
Emme ehkä ole kiinnittäneet tarpeeksi huomiota.
Yksi nyt tapahtuvista asioista on autismi, tai kutsuttakoon sitä oikealla nimellä: Autismin kirjon terveyshäiriö.
Luuletteko, että olemme saavuttaneet tieteessä pisteen, jossa meillä ei ole enää juuri mitään kontrolliryhmää näiden asioiden
testaamiseen, koska melkein kaikilla on matkapuhelin, melkein kaikilla on Wi-Fi ja melkein
kaikki altistuvat sähkömagneettisille kentille?
Kyllä, olemme kaikki saavuttamassa pisteen, jossa niin monet ihmiset altistuvat matkapuhelinten ja Wi-Fi-yhteyksien
sähkömagneettisille kentille, että meillä ei ole enää vertailuryhmää, joka voisi erottaa toisistaan
niille altistuneiden ihmisten terveyden ja niiden ihmisten terveyden, jotka eivät altistu niille.
Jos voin vetää analogian:
Todettiin, että tupakointi voi aiheuttaa keuhkosyöpää.
Tämä johtui siitä, että osa ihmisistä ei tupakoinut, ja he edustivat kontrolliryhmää.
Jos kaikki polttaisivat, emme olisi koskaan saaneet tietää, että tupakointi voi aiheuttaa keuhkosyöpää.
Kaikki olisivat kuolleet keuhkosyöpään, ja se olisi tunnustettu kansansairaudeksi ilman, että sitä olisi yhdistetty tupakointiin.
Matkapuhelinten häiriöt aiheuttavat sen, että menetämme kaikki ne väestönosat, jotka eivät altistu häiriöille.
Jopa ne harvat, joilla ei ole matkapuhelinta, ovat matkapuhelinten säteilyn ympäröimiä; kun he
käyvät kaupassa, junassa, missä tahansa he menevätkin!
Kyse ei ole vain minun kaltaisistani "kanarialinnuista hiilikaivoksessa". .
Lopuksi, jos yksinkertaisesti lisätään sähkömagneettisia kenttiä ilmakehässä, mitä me itse asiassa teemme, ja meillä
on nyt miljoona kertaa enemmän sähkömagneettisia kenttiä, mikroaaltoja ympäristössä kuin 30 vuotta sitten.
Jossain vaiheessa se alkaa vaikuttaa myös SINUUN!
On hyvin vaikea sanoa, missä olemme 15 vuoden kuluttua.
Sanoisin kuitenkin, että vasta viime vuosina olemme ymmärtäneet, kuinka paljon nämä haitalliset vaikutukset maksavat väestölle.
Sitten heräämme ja tarkastelemme syitä. Ja meidän on tehtävä jotakin syille.
Olemme nerokas ja silti monimutkainen organismi.
Kehomme toiminta ei ole sattumanvaraista eikä tapahtunut yhdessä yössä.
Kuten kaikki muutkin elävät olennot tällä planeetalla, olemme sopeutuneet ympäristöön, jossa elämme.
Ympäristö, jossa kentät ja resonanssit ovat olleet herkässä tasapainossa aikojen alusta lähtien.
Nämä ilmiöt eivät ainoastaan ympäröi meitä, vaan ne tekevät meistä sellaisia kuin olemme.
Kehomme solut kommunikoivat keskenään valotaajuuksien avulla, aivan kuten DNA:mme käyttää
sähkömagneettisia taajuuksia lisääntyäkseen.
Kaiken ytimessä ovat positiivisesti ja negatiivisesti polarisoituneet protonit ja elektronit,
jotka tekevät kaikesta elämästä magneettista.
Kuten kaikessa elämässä, meilläkin on kryptokromisolut, joiden avulla pystymme havaitsemaan
nämä kentät tavalla, jota tuskin ymmärrämme.
Olemme taajuuden, sähkön, valon ja magnetismin olentoja.
Jotta siitä olisi tullut sellainen, siihen kului miljoonia vuosia; prosessi alkoi ensimmäisestä solusta.
Vaikka olemme omaksuneet langattoman teknologian ja sisällyttäneet sen jokapäiväiseen
elämäämme, kehomme ei ole seurannut perässä solutasolla.
Taajuudet, jotka ympäröivät meitä nyt, ovat yhtä vieraita soluillemme kuin ne
olisivat silmillemme, jos voisimme vain nähdä ne.
Lapsemme syntyvät maailmaan, jota heidän kehonsa eivät yksinkertaisesti ymmärrä.
Mihin tämä kaikki johtaa?
Kun tätä elokuvaa tehdään, 4G-teknologiaa laajennetaan ympäri maailmaa. Jotta tämä olisi mahdollista, rajoja nostetaan.
WLAN on saatavilla lähes jokaisessa talossa, koulussa ja kaupassa, ja se ympäröi meitä koko ajan.
DECT-puhelintekniikka löytyy lähes jokaisesta kotitaloudesta.
Nyt kun teollisuus on vastuullinen ja sen pitäisi noudattaa varovaisuutta, se osoittaa
piittaamattomuutta pitkän aikavälin terveyttämme kohtaan.
Raha hallitsee maailmaa.
Ja on yhtä todennäköistä, että he kehittävät siitä omatunnon kuin tupakkateollisuus.
Jos siis tapahtuu muutos, se ei tule heiltä.
Sen on tultava meiltä!
Meidän on vain avattava silmämme ja tunnistettava ongelma.
Aiotteko käyttää MTHR:ää rahoittaaksenne tutkimusta radioaaltojen vaikutuksesta melatoniiniin?
Kun otetaan huomioon, että tämä on se mekanismi, johon ihmiset näyttävät viittaavan, eli että
matkapuhelimet vaikuttavat melatoniinin tuotantoon.
Melatoniini on antioksidantti, vapaiden radikaalien imuri.
Kun teemme tutkimusehdotuksen, kuten nyt teemme, ja samalla korostamme erityisen kiinnostavia aloja,
pyydämme hakemuksia ja ehdotuksia kaikilta aloilta.
Ne on kuitenkin asetettava tärkeysjärjestykseen yhdessä muiden saamiemme hakemusten kanssa. Meillä on rajallinen määrä rahaa.
Tällä hetkellä emme kuitenkaan suunnittele melatoniinia koskevaa tutkimusta. Se ei ole tällä hetkellä ensisijainen tavoite.
MTHR ei ole vielä panostanut tutkimukseen, jossa selvitetään, miten matkapuhelimet vaikuttavat melatoniiniin.