От 2014 г. до 2021 г. Швейцария води преговори с ЕС по рамково споразумение, известно
още като институционално споразумение (InstA).
Целта е да се затвърди двустранният подход.
След като преговорите бяха прекъснати през май 2021 г., те бяха възобновени през март 2024 г.
Томас Кайзер от "Zeitgeschehen im Fokus" пише, че сегашната конституционна основа - т.нар. общо споразумение -
вече не може да се нарече рамково споразумение, тъй като в противен случай то веднага би пропаднало.
Затова бързо беше преименуван на "Двустранни споразумения III".
Тъй като според неотдавнашно проучване двустранният подход се подкрепя от мнозинството от
населението, изглежда, че планът на Федералния съвет работи.
Но това е хвърляне на пясък в очите на населението.
Според г-н Кайзер факт е, че ЕС има същите искания в Общото споразумение, както и в рамковото споразумение.
Тя поиска в случай на разногласия относно тълкуването на двустранните споразумения Съдът на
Европейския съюз да се произнесе като последна инстанция.
Кайзер казва: "На прост език това означава, че се прилага правото на ЕС.
Следователно Швейцария трябва автоматично да приеме правото на ЕС, което евфемистично се нарича динамично приемане на правото.
Но в него няма нищо динамично, Швейцария няма възможност за маневриране."
Министърът на външните работи Игнацио Касис говори пред медиите в Берн на 27 ноември 2024 г.
Предвидена бе среща със заместник-председателя на Европейската комисия Марош Шефчович.
Според г-н Касис целта е преговорите да приключат по същество преди края на годината.
Размерът на кохезионната вноска, която Швейцария плаща на ЕС за частичния си достъп до европейския
единен пазар, ще бъде обсъден едва в самия край.
"В крайна сметка можем да обсъдим парите", казва Касис.
Според проучване на швейцарското радио и телевизионно предаване "SRF" Швейцария вероятно ще плаща в бъдеще на ЕС по
350 милиона швейцарски франка годишно от кохезионни фондове.
Това е значително повече от приблизително 130-те милиона евро годишно, които Швейцария
плаща за по-бедните страни в източната част на ЕС.
В статия в швейцарския таблоиден вестник "БЛИК" от 1 декември 2024 г. се цитира вътрешен човек, който казва следното:
"Дори и да не са изпълнени всички точки от мандата за преговори, може да се каже: имаме сделка."
И за Берн, и за Брюксел е ясно: "Договорихме достатъчно, останалото трябва да се изясни на национално ниво".
По данни на "BLICK" е планирано следното разписание:
"На 13 декември Федералният съвет отново ще обсъди досието на ЕС.
Ако той даде зелена светлина, в съботата преди Коледа, 21 декември, ще има светкавици:
След това ръководителят на Европейската комисия Урсула фон дер Лайен ще пристигне лично в
Берн, за да сложи символичен край на преговорите."
Според статия в SRF от 11 декември това може да се чуе както в Брюксел, така и в Берн.
Според "БЛИК" все още нищо не е "в кърпа вързано", но има много индикации, че сделката с
ЕС ще бъде финализирана през коледния период.
През коледния период?! - Когато хората са заети с други неща?! Може би това е така, за да
може сделката с ЕС да мине без голям протест?
Досега винаги е имало огромен протест срещу рамково споразумение с ЕС. Последните преговори трябваше да
бъдат прекратени, тъй като съпротивата беше твърде голяма.
Не за първи път в историята важни решения се прокарват в момент, когато обществото е заето с други неща.
На 23 декември 1913 г., един ден преди Бъдни вечер, поправката към закона за създаване на ФЕД е прокарана от претъпкания Конгрес.
По време на "лятната приказка" на Световното първенство по футбол през 2006 г. Германия реши да
увеличи ДДС от 16 на 19% - от 1 януари 2007 г.
Други примери можете да намерите в програмата "Използват ли се умишлено големи събития за отвличане на вниманието?"
Накрая вижте какво казва швейцарският национален съветник Франц Грютер в интервю за независимата швейцарска
интернет телевизия "HOCH2" за това защо новото рамково споразумение е изключително опасно.
Вече споменахте накратко рамковото споразумение, което Федералният съвет иска да сключи с ЕС.
Така че това е един вид "чадърно" споразумение, "Двустранно споразумение ІІІ", както се казва, но то не е просто отделни
споразумения, а цялостен пакет, т.нар. институционално решение.
Всъщност те искаха да са готови да преговарят по договора до края на годината. Вие сте близо до тази
политика, като експерт по външна политика и във всеки случай като член на Националния съвет.
Какво чувате? Какво е състоянието на тези преговори?
[Затова мога да кажа, че Федералният съвет би искал да приключи тези преговори до края на годината.
Важно е да се отбележи, че ЕС подчертава, че "двустранните споразумения III" вече не са
двустранни споразумения, защото вече не са такива.
Двустранно би означавало, че имаме договори на равни начала, но тук европейското право ще ни
бъде наложено и така то вече няма да е двустранно.
Напротив, това ще бъде договор за подчинение. Федералният съвет би искал да финализира този въпрос.
В същото време около 100 души работят в различни отдели в Берн, за да направят всички необходими промени в
законодателството в областта на вътрешната политика.
Говори се за поне 30 закона, които все още трябва да бъдат адаптирани.
И след това - ако този график се окаже удачен - Федералният съвет ще издаде депеша за
консултация през следващата година, т.е. през 2025 г.
Според Федералния съвет депешата съдържа над 1000 страници, за да видите колко е голяма.
След това той ще бъде внесен в парламента през следващата година, вероятно през втората половина на годината, и
смятам, че по някое време през 2026 г. ще има референдум.
Това ще бъде най-важният референдум през последните 30 години.
Казвал съм, че това е майката на всички битки.
Така че въпросът наистина е за колбасите в Швейцария - дали можем да продължим да бъдем
свободни, независими и пряко демократични.
- и от тази гледна точка голямото гласуване вероятно ще се състои през 2026 г.
Нека да разгледаме тези точки малко повече.
Споменахте накратко какво ще бъде засегнато от това. Ключова дума "пряка демокрация".
Защо смятате, че това би било застрашено от подобно рамково споразумение?
И така, трябва да кажете предварително, че и тук водещите медии всеки ден съобщават за някакви предпазни клаузи и
някакви студентски такси, за някакви точки от тези преговори.
Но всъщност истински важният въпрос, а именно институционалната интеграция на Швейцария в ЕС, вече изобщо не се обсъжда.
Това, което все още се обсъжда в Брюксел, всъщност е страничен въпрос.
И най-важният въпрос в този договор е, първо, че ние автоматично - това се нарича динамично -
ще трябва автоматично да приемем правото на ЕС.
Ако швейцарците проведат референдум или плебисцит и не се съобразят с тях, те ще бъдат санкционирани.
Това се нарича компенсаторни мерки.
Тогава, ако не постигнем споразумение, Съдът на Европейския съюз, който има последната дума за това какво се прилага
тук, в Швейцария, е задължителен - така пише в документите.
Ще бъдем колония на Брюксел. И не на последно място, ще трябва да плащаме пари на ЕС периодично.
Това са четирите най-важни точки, които всъщност са най-големият проблем за Швейцария.
Всички останали точки, които все още са в процес на договаряне, също могат да бъдат важни, но не са основният проблем.
Когато ви слушам, виждам, че пряката демокрация е отслабена и застрашена, че суверенитетът вече не е истински независим.
Споменахте тази такса в края. Бих искал да разясня това малко повече.
Това е т.нар. такса за достъп до пазара, входният билет за този пазар.
Защо това е толкова едностранчиво? ЕС също има достъп до швейцарския пазар.
Защо Швейцария не начислява такава такса?
Как се появява тази едностранчивост? И защо тя е толкова висока?
Сега отново чухме от различни източници, че ЕС очевидно иска няколкостотин милиона всяка година.
Можете бързо да достигнете няколко милиарда за кратко време. Как се случва това?
От гледна точка на ЕС - бях в Брюксел с делегация малко след отмяната на първите преговори през 2021 г., през ноември
- В Брюксел Швейцария винаги е била представяна така, сякаш ние сме големите "черешопроизводители" и че се възползваме
от Европейския съюз и следователно трябва да плащаме.
А сега си представете, че ако САЩ търгуваха с ЕС или Китай търгуваше с ЕС, на никого
нямаше да му хрумне да иска пари за това.
А в отношенията между Швейцария и ЕС ние купуваме с около 20 милиарда евро повече годишно, отколкото обратното.
Така че ние сме изключително добър клиент на Европейския съюз и той всъщност трябва да ни плаща пари, а не обратното.
Така че светът е луд и очакванията за ЕС са, че ще бъде моделиран по модела на Норвегия.
И можете да екстраполирате, че това вероятно ще бъде до един милиард годишно, който ще трябва да плащаме на ЕС.
Така че това е напълно неразбираемо и не разбирам защо Федералният съвет не включи това в преговорите от самото начало.
Така че тези въпроси вече не се обсъждат в Брюксел.
Как така? Дали държавното правителство някак си е загубило компаса си? Нима това не е важно за тях?
Оценява ли другите неща толкова високо, че да си кажете: "Това не е проблем, предпочитаме да платим
един милиард, защото ще получим много други неща?"
Какво ще бъде това друго? Каква е рационалността, логиката на Федералния съвет?
Трябва да върнете времето за момент назад. На 26 май 2021 г. Федералният съвет прекрати преговорите в Брюксел.
Президентът Пармелин беше пред медиите заедно с г-жа фон дер Лайен - г-жа фон дер Лайен беше там с вкаменено
изражение - и ѝ каза: "Не можем да подпишем този договор."
И тогава в Берн се случи следното: Другите партии се намесиха - масирано - във Федералния съвет:
"Това е невъзможно, той ще трябва да започне нови преговори отново."
Игнацио Касис, министър на външните работи, заяви тогава: "Никога няма да сключим Рамково споразумение 2.0."
Но това, което той направи сега, е по-лошо от рамково споразумение 2.0.
Защото по това време тези средства за ЕС не бяха включени.
След това Швейцария безусловно изплати 1 милиард швейцарски франка на ЕС през септември 2021 г.
Беше като да се чувстваш виновен в Берн.
Спомням си и времето, когато имаше политици, които отидоха в Брюксел и се извиниха за Швейцария. Трябва да си го представите.
И това беше настроението, което доведе до повторното започване на преговори от страна на Федералния съвет с ЕС.
Този път, за съжаление, не мисля, че Федералният съвет сам ще спре това упражнение.
Вероятно - с голяма степен на сигурност - той ще отнесе въпроса до парламента и в крайна сметка до избирателите.
И тук големият въпрос е: "Дали това трябва да стане с мнозинство от кантоните или само с мнозинство от народа?
Фактът, че това не е нещо естествено, че е необходимо мнозинство от кантоните, просто показва, че хората
знаят, че населението е много критично - и дори иска да надделее над мнозинството от кантоните.
Сега съществува инициативата "Компас", която всъщност иска да постигне това, за да може цялата демокрация,
включително кантоните, да имат думата. Именно това се има предвид под мнозинство от кантоните.
Вие също сте предприемач, както казахме в началото, а не просто политик.
Какво е необходимо, за да постигнете напредък в Европа, за да правите бизнес?
Нуждаем ли се от специални споразумения или от някаква политическа рамка - не точно
рамкови споразумения, а каква рамка е необходима?
Достатъчна ли е свободната търговия? Или каква концепция всъщност имате предвид като алтернатива на тази силна
институционална интеграция, която искат ЕС, Брюксел и Берн?
Бих искал да започна с това, че и аз съм загрижен за това: Ние не искаме война с ЕС.
Между другото, аз също не се радвам, когато ЕС не се справя добре.
Тя не се справя добре. ЕС не се справя добре в икономическо отношение.
Така че наистина не съм злорад, но в крайна сметка сме заинтересовани от добри отношения с Европейския съюз.
Също така можем да сключим толкова договори с ЕС, колкото искаме.
Но това, което не е възможно, е ние - и това беше най-важното послание, което президентът Пармелин нямаше
право да каже от името на Федералния съвет: Ние трябва най-накрая да говорим ясно на ЕС:
"Не можем и няма да сключваме договори, в които трябва да поемем вашите права."
Това са икономическите предимства и разлики, с които можем да продължим да се отличаваме и в бъдеще - въпреки че сме страна с
високи заплати - ако имаме по-привлекателни рамкови условия, ако имаме по-ниски данъци, ако имаме трудово
законодателство, което е по-либерално от това в ЕС.
Всички тези предимства ще помогнат на Швейцария да бъде успешна в дългосрочен план.
И ако трябва да променим всичко това, ще се окажем на нивото на средната класа в Европа.
Тогава вече няма правни различия.
Това наричаме "равни условия".
Така че всичко е съобразено с желязото. За всички важат едни и същи закони. А ние не искаме това.
Не искаме шишове с еднаква дължина, а по-дълги шишове.
Тогава ще продължим да бъдем икономически успешни.