V letech 2014 až 2021 Švýcarsko jednalo s EU o rámcové dohodě, známé také jako institucionální dohoda (InstA).
Cílem je upevnit dvoustranný přístup.
Po přerušení jednání v květnu 2021 byla jednání s EU obnovena v březnu 2024.
Thomas Kaiser z časopisu "Zeitgeschehen im Fokus" píše, že současný ústavní základ - tzv. společné ujednání - již
nelze nazývat rámcovou dohodou, protože jinak by okamžitě padl.
Proto byla rychle přejmenována na "Dvoustranné dohody III".
Vzhledem k tomu, že bilaterální přístup podporuje podle nedávného průzkumu většina
obyvatelstva, zdá se, že plán Spolkové rady funguje.
To je však házení písku do očí obyvatelstvu.
Podle pana Kaisera je skutečností, že EU má ve společném ujednání stejné požadavky jako v rámcové dohodě.
Požadovala, aby v případě neshod ohledně výkladu dvoustranných dohod rozhodoval jako poslední instance Evropský soudní dvůr.
Kaiser říká: "Zjednodušeně řečeno to znamená, že platí právo EU.
Švýcarsko proto musí automaticky přijmout právo EU, což se eufemisticky nazývá dynamické přejímání práva.
Ale není v tom nic dynamického, Švýcarsko nemá žádný manévrovací prostor."
Ministr zahraničních věcí Ignazio Cassis vystoupil 27. listopadu 2024 v Bernu před médii.
Bylo naplánováno setkání s místopředsedou Evropské komise Marošem Šefčovičem.
Podle pana Cassise je i nadále cílem dosáhnout věcného závěru jednání do konce roku.
O výši příspěvku na soudržnost, který Švýcarsko platí EU za svůj částečný přístup na jednotný
evropský trh, se bude jednat až na samém konci.
"Nakonec můžeme diskutovat o penězích," říká Cassis.
Podle průzkumu švýcarského rozhlasového a televizního pořadu "SRF" bude Švýcarsko v budoucnu pravděpodobně platit
EU z kohezních fondů 350 milionů švýcarských franků ročně.
To je výrazně více než přibližně 130 milionů ročně, které Švýcarsko platí chudším zemím ve východní části EU.
V článku ve švýcarském bulvárním deníku "BLICK" z 1. prosince 2024 je citován zasvěcený člověk:
"I když nebudou splněny všechny body vyjednávacího mandátu, je možné říci: máme dohodu."
Pro Bern i Brusel je jasné: "Vyjednali jsme dost, zbytek se musí vyjasnit na domácí úrovni."
Podle společnosti "BLICK" byl naplánován následující jízdní řád:
"Spolková rada bude 13. prosince znovu projednávat dokumentaci EU.
Pokud pak dá zelenou, v sobotu před Vánocemi, 21. prosince, se rozzáří světla blesků:
Poté přijede do Bernu osobně šéfka Evropské komise Ursula von der Leyenová, aby symbolicky ukončila jednání."
Podle článku zveřejněného 11. prosince v SRF je to slyšet jak v Bruselu, tak v Bernu.
Podle časopisu BLICK ještě není nic "v rukávu", ale mnohé nasvědčuje tomu, že dohoda
s EU bude dokončena během vánočních svátků.
Během vánočních svátků?! - Když je veřejnost zaneprázdněna jinde?! Že by to bylo proto,
aby dohoda s EU prošla bez velkých protestů?
Proti rámcové dohodě s EU se zatím vždy zvedl velký odpor. Poslední jednání musela
být zrušena, protože odpor byl příliš velký.
Nebylo by to poprvé v historii, kdy by se důležitá rozhodnutí prosazovala v době, kdy je veřejnost jinak zaneprázdněna.
Dne 23. prosince 1913, den před Štědrým dnem, byl zdecimovaným Kongresem schválen dodatek k zákonu o založení FEDu.
Během "letní pohádky" v podobě mistrovství světa ve fotbale 2006 se Německo rozhodlo zvýšit DPH z
16 na 19 procent - s platností od 1. ledna 2007.
Další příklady naleznete v programu "Jsou významné události záměrně využívány k odvedení pozornosti?".
Na závěr se podívejte, co říká švýcarský národní rada Franz Grüter v rozhovoru pro nezávislou švýcarskou internetovou televizi
"HOCH2" o tom, proč je nová rámcová dohoda velmi nebezpečná.
Nyní jste se krátce zmínil o rámcové dohodě, kterou chce Spolková rada uzavřít s EU.
Jde tedy o jakousi zastřešující dohodu, jak se říká "Bilaterals III", ale nejde jen o jednotlivé dohody,
ale o celkový balíček, tzv. institucionální řešení.
Ve skutečnosti chtěli být připraveni jednat o smlouvě do konce roku. Vy máte k této politice blízko, jako zahraničněpolitický
expert a v každém případě jako člen Národní rady.
Co slyšíte? Jaký je stav těchto jednání?
[Mohu tedy říci, že Spolková rada by chtěla tato jednání dokončit do konce roku.
Je důležité poznamenat, že EU zdůrazňuje, že "bilaterální dohody III" již nejsou dvoustrannými dohodami, protože jimi již nejsou.
Dvoustranné by znamenalo, že máme rovnocenné smlouvy, ale zde by nám bylo vnuceno
evropské právo, takže už by to nebylo dvoustranné.
Naopak, byla by to smlouva o podmanění. No, Spolková rada by to ráda dotáhla do konce.
Současně pracuje v různých odděleních v Bernu přibližně 100 lidí, kteří se snaží provést všechny
potřebné změny v legislativě týkající se domácí politiky.
Hovoří se o nejméně 30 zákonech, které je třeba ještě upravit.
A pak - pokud tento harmonogram vyjde - vydá Spolková rada příští rok, tj. v roce 2025, konzultační depeši.
Podle Spolkové rady má depeše přes 1000 stran, abyste viděli, jak je obrovská.
Příští rok, pravděpodobně v druhé polovině roku, by se pak návrh dostal do parlamentu a
počítám, že někdy v roce 2026 by se konalo referendum.
Bude to nejdůležitější referendum za posledních 30 let.
Řekl jsem, že je to matka všech bitev.
Pro Švýcarsko je to tedy skutečně otázka klobásy - zda můžeme být i nadále svobodní, nezávislí a přímo demokratičtí.
- a z tohoto pohledu se velké hlasování uskuteční pravděpodobně v roce 2026.
Projděme si tyto body trochu podrobněji.
Stručně jste zmínil, čeho by se to týkalo. Klíčové slovo "přímá demokracie".
Proč si myslíte, že by to mělo být takovou rámcovou dohodou ohroženo?
Takže musíte také předem říci, že i tady mainstreamová média každý den informují o nějakých ochranných doložkách a nějakých
studentských poplatcích, o nějakých bodech z těchto jednání.
O skutečně velkém problému, totiž o institucionální integraci Švýcarska do EU, se však již vůbec nediskutuje.
To, o čem se v Bruselu stále jedná, je vlastně vedlejší téma.
A nejdůležitějším bodem této smlouvy je zaprvé to, že bychom automaticky - říká se tomu
dynamické - museli automaticky přijmout právo EU.
Pokud Švýcaři uspořádají referendum nebo plebiscit a nepodřídí se mu, budou potrestáni.
To se pak nazývá kompenzační opatření.
Pokud se tedy nedohodneme, je pro nás závazný Evropský soudní dvůr, který má konečné slovo v tom, co
platí zde ve Švýcarsku - tak to stojí v dokumentech.
Stali bychom se bruselskou kolonií. A v neposlední řadě bychom museli EU pravidelně platit peníze.
To jsou čtyři nejdůležitější body, které jsou pro Švýcarsko vlastně největším problémem.
A všechny ostatní body, o nichž se stále jedná, mohou být také důležité, ale nejsou hlavním problémem.
Když vás poslouchám, vidím, že přímá demokracie je oslabena a ohrožena, že suverenita již není skutečně nezávislá.
Tento poplatek jste zmínil na konci. Rád bych to ještě trochu rozvedl.
Jedná se o tzv. poplatek za přístup na trh, vstupenku na tento trh.
Proč je to tak jednostranné? EU má také přístup na švýcarský trh.
Proč tedy Švýcarsko takový poplatek nevybírá?
Jak k této jednostrannosti dochází? A proč je tak vysoká?
Z různých zdrojů jsme se nyní znovu dozvěděli, že EU chce zřejmě několik set milionů ročně.
V krátkém čase můžete rychle dosáhnout několika miliard. Jak se to stane?
Z pohledu EU - byl jsem v Bruselu s delegací krátce po zrušení prvních jednání v roce 2021, v listopadu.
- Švýcarsko bylo v Bruselu vždy vykreslováno, jako bychom byli velcí "třešničkáři" a jako
bychom z Evropské unie těžili, a proto museli platit.
A teď si představte, že by USA obchodovaly s EU nebo Čína s EU, nikoho by nenapadlo za to požadovat peníze.
A ve vztahu mezi Švýcarskem a EU nakupujeme ročně zhruba o 20 miliard více než v opačném směru.
Jsme tedy super dobrým zákazníkem Evropské unie a EU by nám měla platit peníze, a ne naopak.
Svět se zbláznil a očekává se, že EU se bude řídit tímto norským modelem.
A můžete to zhruba extrapolovat, pravděpodobně by to byla až miliarda ročně, kterou bychom museli platit EU.
Je to tedy naprosto nepochopitelné a také nechápu, proč to Spolková rada nezahrnula do jednání od samého počátku.
O těchto bodech se tedy v Bruselu již nediskutuje.
Jak to? Ztratila státní správa nějak kompas? Copak to pro ně není důležité?
Cení si jiných věcí natolik, že si řeknete: "To nevadí, raději zaplatíme miliardu, protože dostaneme tolik jiného?".
Co by to mělo být? Jaká je racionalita, logika Spolkové rady?
Musíte na chvíli vrátit čas. Dne 26. května 2021 Spolková rada přerušila jednání v Bruselu.
Prezident Parmelin tehdy předstoupil před média s paní von der Leyenovou - paní von der Leyenová tam byla se zkamenělým
výrazem - a řekl jí: "Tuto smlouvu nemůžeme podepsat."
A pak se v Bernu stalo následující: Ostatní strany masivně intervenovaly u Spolkové rady:
"To není možné, musel by znovu začít nová jednání."
Ministr zahraničí Ignazio Cassis tehdy prohlásil: "Rámcovou dohodu 2.0 nikdy neuzavřeme."
To, co nyní udělal, je však horší než rámcová dohoda 2.0.
Protože v té době tyto prostředky do EU zahrnuty nebyly.
A Švýcarsko pak v září 2021 bezpodmínečně zaplatilo EU 1 miliardu CHF.
Bylo to jako pocit viny v Bernu.
Pamatuji si také, jak někteří politici jezdili do Bruselu a omlouvali se za Švýcarsko. To si musíte představit.
A právě tato nálada vedla Spolkovou radu k opětovnému zahájení jednání s EU.
Tentokrát si bohužel nemyslím, že Federální rada toto cvičení sama zastaví.
Pravděpodobně - s velkou mírou jistoty - se obrátí na parlament a nakonec na voliče.
I zde se nabízí velká otázka: "Má se tak stát většinou kantonů, nebo jen většinou lidu?
To, že to není samozřejmost, že je k tomu potřeba většina kantonů, jen ukazuje, že lidé vědí, že obyvatelstvo je
velmi kritické - a dokonce chce přehlasovat většinu kantonů.
Nyní existuje iniciativa Kompas, která toho chce skutečně dosáhnout, aby se k tomu mohla vyjádřit celá
demokracie včetně kantonů. Tím je myšlena většina kantonů.
Jste také podnikatel - jak jsme řekli na začátku - nejen politik.
Co je z obchodního hlediska potřeba k tomu, abyste v Evropě dosáhli pokroku, abyste mohli podnikat?
Potřebujeme vůbec nějaké zvláštní dohody nebo jaký politický rámec - ne přesně rámcové dohody - ale jaký rámec je potřeba?
Stačí volný obchod? Nebo jaký koncept máte vlastně na mysli jako alternativu k této silné
institucionální integraci, kterou chce EU, Brusel a Bern?
Na úvod bych rád řekl, že mě to také znepokojuje: My nechceme válku s EU.
Mimochodem, také nemám radost, když se EU nedaří.
Nevede se mu dobře. EU se ekonomicky nedaří.
Takže opravdu nejsem škodolibý, ale nakonec máme zájem na dobrých vztazích s Evropskou unií.
Můžeme také uzavřít s EU tolik smluv, kolik chceme.
Co však není možné, je to, že my - a to bylo nejdůležitější sdělení, které prezident Parmelin nesměl jménem
Spolkové rady říci: Musíme konečně mluvit s EU otevřeně:
"Nemůžeme a nebudeme uzavírat smlouvy, ve kterých bychom museli převzít vaše práva."
A právě v těchto ekonomických výhodách a rozdílech můžeme i v budoucnu vyniknout - přestože jsme zemí s vysokými
mzdami - pokud budeme mít atraktivnější rámcové podmínky, nižší daně, liberálnější pracovní právo než v EU.
Všechny tyto výhody pomohou Švýcarsku k dlouhodobému úspěchu.
A pokud to všechno budeme muset změnit, pak se dostaneme do průměrné střední třídy v Evropě.
Pak již neexistují žádné právní rozdíly.
Tomu se říká "rovné podmínky".
Vše je tedy v souladu se železem. Všichni mají stejné zákony. A to my nechceme.
Nechceme stejně dlouhé špejle, chceme delší špejle.
Pak budeme i nadále ekonomicky úspěšní.